Номер провадження: 22-ц/813/3221/26 
Справа № 523/531/25
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О., 
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт-3» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСББ «Комфорт-3» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що ОСОБА_2 є власником житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 04.01.2022 позивачка виявила факт затоплення належної їй квартири, у зв`язку з чим запросила представників ОСББ «Комфорт-3» для обстеження причин затоплення та складання відповідного акту. На той період часу позивачка не проживала у вищевказаній квартирі, тому останній невідомо, коли саме відбулось затоплення. Залиття належної позивачці квартири відбулося з житлової квартири АДРЕСА_2 . Власником квартири, з якої відбулося залиття є відповідач ОСОБА_1 . Так, для встановлення причин та обсягів шкоди, завданої залиттям ОСББ «Комфорт-3» було утворено комісію у складі: заступника виконавчого директора ОСББ «Комфорт-3» - Шляхтенкової О.О., слюсаря-сантехніка ОСББ «Комфорт-3» - Бровченко В.М.
За результатами обстеження факту залиття квартири позивачки комісією було складено Акт про залиття, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 04.01.2022 року, яким встановлено, що у грудні 2021 року відбулось затоплення квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_2 . Затоплення скоєне мешканцями квартири АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 . Під час обстеження встановлене наступне: при вході в приміщення кухні-студії стійкий запах сирості. Затікання над кухонними шафами (стеля підвісна) в двох місцях (плями приблизно 20 х 20 см та 40 х 60 см). Пошкодження кухонна шафа (деформована плита ДСП). На кухонній стільниці волога пляма 50 х 50 см. За кухонними шафами, в місці розташування стояків водопостачання та водовідведення – мокра підлога. Видима частина стіни, на якій розташовані кухонні меблі – волога. Затікання на підвісній стелі над барною стійкою 100 х 30 см. Затікання стелі та гіпсокартонової конструкції (з підсвічуванням) розташованої під нею розміром приблизно 100 х 150 см. Під гіпсокартоновою конструкцією на ламінаті сліди висохлої води, здуття ламінату на стиках.
Згідно Висновку експертного дослідження № 5/22 від 23.02.2022 року на підставі проведеного дослідження, зроблено висновок, що технічний стан, наявність та характер пошкоджень оздоблювальних покриттів квартири АДРЕСА_3 вказує на їх залиття із вище розташованої квартири АДРЕСА_4 витоками внаслідок несистематичного протікання ділянки стояку системи каналізації, який деформовано гарячими побутовими стоками через низьку якість труби ПВХ. Розмір матеріального збитку (шкоди), що виник внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 складає 90707,00 грн.
Враховуючи той факт, що залиття належної позивачці житлової квартири сталося з вини відповідача, позивачка зазначає про те, що останній було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 20000,00 грн. Позивачка зазначає, що моральна шкода полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, та неможливості нормального користування ним, що призвело до порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації та для вирішення питання про відшкодування заподіяної шкоди.
У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 90707,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2500,00 грн., а також сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт-3» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири – задоволено частково. 
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири в розмірі 90707 /дев`яносто тисяч сімсот сім/ грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000/дві тисячі/грн.
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн. 00 коп., а також витрати на проведення судової будівельно – технічної експертизи у розмірі 2500 /дві тисячі п`ятсот/ грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 – відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у даному випадку, вина Відповідача у спричиненні залиття відсутня, проте ставиться під питання вина відповідальних осіб ОСББ «КОМФОРТ-3», який не забезпечив належне технічне обслуговування загальнобудинкових мереж. У матеріалах справи відсутні фактичні дані, що підтверджують вину Відповідача у спричиненні залиття. В акті та висновку експерта не зазначено про аварійну ситуацію у квартирі відповідача або наявність витоків саме з квартири відповідача; не зазначено, що дана ділянка стояку системи каналізації, з якої відбувся витік належить до внутрішньоквартирних мереж, відповідальність за які несе Відповідач. Аналізуючи вище викладене, можна дійти висновку, що позовна заява про стягнення кредитної заборгованості, подана ОСОБА_2 до мене, ОСОБА_1 необгрунтованою, поданою з порушенням норм матеріального та процесуального права. 3 висновків суду досить чітко видно, що суд навіть не намагався оцінити всі наявні в матеріалах справи докази, а припустився припущення, з тією метою щоб уникнути доказування чи спростування вказаним вище обставинам.
Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 24.02.2026 року о 14:00 годину ОСОБА_1 , представник ОСББ «Комфорт-3» в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.
Присутня в судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечувала проти розгляду справи за фактичної явки.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.
Задовольняючи частково позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт-3» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, стягуючи із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири в розмірі 90707 /дев`яносто тисяч сімсот сім/ грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000/дві тисячі/грн., розоподіляючи судові витрати, суд першої інстанції виходив з того, що в сукупності всіх зібраних доказів позивачкою доведено наявність та розмір завданої її шкоди в частині 90707,00 грн. в результаті залиття належної її на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 , протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та не спростування зав давачем шкоди в її заподіянні (залитті квартири позивача). 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено та матеріалами спарви підтверджено, що ОСОБА_2 є власником житлової квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 87 від 06.02.2015 року та Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 819 від 03.12.2021 року.
Окрім того, вищевказана обставина також підтверджується наявними в матеріалах справи Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 33276923 від 06.02.2015 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 288271731 від 03.12.2021 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказує на те, що 04.01.2022 позивачка виявила факт затоплення належної їй квартири, у зв`язку з чим запросила представників ОСББ «Комфорт-3» для обстеження причин затоплення та складання відповідного акту. На той період часу позивачка не проживала у вищевказаній квартирі, тому останній невідомо, коли саме відбулось затоплення.
За результатами обстеження факту залиття квартири позивачки комісією було складено Акт про залиття, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 04.01.2022 року, яким встановлено, що у грудні 2021 року відбулось затоплення квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_2 . Затоплення скоєне мешканцями квартири АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 . Під час обстеження встановлене наступне: при вході в приміщення кухні-студії стійкий запах сирості. Затікання над кухонними шафами (стеля підвісна) в двох місцях (плями приблизно 20 х 20 см та 40 х 60 см). Пошкодження кухонна шафа (деформована плита ДСП). На кухонній стільниці волога пляма 50 х 50 см. За кухонними шафами, в місці розташування стояків водопостачання та водовідведення – мокра підлога. Видима частина стіни, на якій розташовані кухонні меблі – волога. Затікання на підвісній стелі над барною стійкою 100 х 30 см. Затікання стелі та гіпсокартонової конструкції (з підсвічуванням) розташованої під нею розміром приблизно 100 х 150 см. Під гіпсокартоновою конструкцією на ламінаті сліди висохлої води, здуття ламінату на стиках.
Згідно висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи за заявою ОСОБА_2 для подання до Суворовського районного суду м. Одеси № 5/22 від 23.02.2022 року по визначенню розміру завданої матеріальної шкоди та вартості ремонтно – будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 , з якого вбачається, що на підставі проведеного дослідження, зроблено висновок, що технічний стан, наявність та характер пошкоджень оздоблювальних покриттів квартири АДРЕСА_3 вказує на їх залиття із вище розташованої квартири АДРЕСА_4 витоками внаслідок несистематичного протікання ділянки стояку системи каналізації, який деформовано гарячими побутовими стоками через низьку якість труби ПВХ. Розмір матеріального збитку (шкоди), що виник внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 складає 90707,00 грн.
Даний Висновок експертного дослідження № 5/22 від 23.02.2022 року було проведено суб`єктом судовим експертом Рапач К.В.
Також, судом встановлено, що матеріали вказаної цивільної справи не містять доказів, що житлова квартира за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .
Однак, така обставина була визнана відповідачем, в ході надання пояснень під час судового засідання.
Окрім того, стороною відповідача було подано до суду заяву про відкладення судового засідання, в якій представник відповідача Тодорова О.М. вказує на те, що нею було направлено адвокатський запит до ОСББ «Комфорт-3».
Зокрема, як вбачається із долученого до вказаної заяви адвокатського запиту - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .
Згідно приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Тобто, така обставина стороною відповідача не заперечувалась та була визнана, що дає суду обґрунтовані підстави для встановлення того факту, що житлова квартира за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .
Колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частин 4 та 5 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до приписів статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За змістом статті 1166 ЦК України обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди.
Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.
Акт про залиття - це відповідний документ, який підтверджує подію, що трапилась. Цей документ складається комісією та затверджується балансоутримувачем, власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд або іншою особою, що обслуговує відповідний будинок.
В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 04 серпня 2020 року у справі №925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
При цьому, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц).
Згідно з частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_2 вказувала, що вона є власником житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 04.01.2022 позивачка виявила факт затоплення належної їй квартири, у зв`язку з чим запросила представників ОСББ «Комфорт-3» для обстеження причин затоплення та складання відповідного акту. Залиття належної позивачці квартири відбулося з житлової квартири АДРЕСА_2 . Власником квартири, з якої відбулося залиття є відповідач ОСОБА_1 . 
На підтвердження обставин щодо протиправної поведінки відповідача, яка полягала у залитті квартири позивача, та щодо причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками, позивачем до позовної заяви був наданий акт про залиття.
Згідно акту про залиття, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 04.01.2022 року вбачається, що такий акт було складено ОСББ «Комфорт-3» у складі комісії: заступника виконавчого директора ОСББ «Комфорт-3» - Шляхтенкової О.О., слюсаря-сантехніка ОСББ «Комфорт-3» - Бровченко В.М.
За результатами обстеження факту залиття квартири, власником якої є ОСОБА_2 , комісією було встановлено, що залиття житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 відбулося через сусіда зверху з квартири АДРЕСА_4 . Під час обстеження встановлене наступне: при вході в приміщення кухні-студії стійкий запах сирості. Затікання над кухонними шафами (стеля підвісна) в двох місцях (плями приблизно 20 х 20 см та 40 х 60 см). Пошкодження кухонна шафа (деформована плита ДСП). На кухонній стільниці волога пляма 50 х 50 см. За кухонними шафами, в місці розташування стояків водопостачання та водовідведення – мокра підлога. Видима частина стіни, на якій розташовані кухонні меблі – волога. Затікання на підвісній стелі над барною стійкою 100 х 30 см. Затікання стелі та гіпсокартонової конструкції (з підсвічуванням) розташованої під нею розміром приблизно 100 х 150 см. Під гіпсокартоновою конструкцією на ламінаті сліди висохлої води, здуття ламінату на стиках.
Тобто, вказаним Актом зафіксовані всі істотні та необхідні обставини для встановлення події залиття, її причини та наслідки.
Крім членів комісії, акт підписаний потерпілою стороною власником квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 .
Колегія суддів вважає, що акт залиття квартири є належним та допустимим доказом по справі, позаяк у вказаному акті зазначені всі обов`язкові відомості, а саме: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже даний акт в загальному відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, і є належним доказом по справі.
Крім того, акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події.
Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Позивачка вказує на те, що внаслідок залиття квартири вартість ремонтно – будівельних робіт необхідних для усунення пошкодження квартири позивачки становить 90 707,00 грн.
Так, позивачкою в обґрунтування розміру заподіяної шкоди до матеріалів справи було додано Висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи за заявою ОСОБА_2 для подання до Суворовського районного суду м. Одеси № 5/22 від 23.02.2022 року по визначенню розміру завданої матеріальної шкоди та вартості ремонтно – будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 , з якого вбачається, що на підставі проведеного дослідження, зроблено висновок, що технічний стан, наявність та характер пошкоджень оздоблювальних покриттів квартири АДРЕСА_3 вказує на їх залиття із вище розташованої квартири АДРЕСА_4 витоками внаслідок несистематичного протікання ділянки стояку системи каналізації, який деформовано гарячими побутовими стоками через низьку якість труби ПВХ. Розмір матеріального збитку (шкоди), що виник внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 складає 90 707,00 грн.
Даний Висновок експертного дослідження № 5/22 від 23.02.2022 року було проведено суб`єктом судовим експертом Рапач К.В., який був попереджений про кримінальну відповідальність у відповідності до ст. 384 КК України.
Оскільки жодних доказів на спростування своєї вини у заподіянні шкоди майну позивачки відповідач не надав, натомість факт залиття квартири підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог про відшкодування майнової шкоди.
Розмір матеріальної шкоди, спричинений залиттям доведений висновком експерта за результатами проведення експертної будівельно-технічного дослідження № 5/22 від 23.02.2022 року та складає 90 707,00 грн, тому з огляду на вищевикладене, позов в частині стягнення матеріальної шкоди позивачки підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не є особою, винною в залитті квартири, не знайшли свого підтвердження. Суд першої інстанції правильно поклав відповідальність за залиття квартири позивача на ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_4 , що розташована поверхом вище квартири позивача, зазначивши, що відповідач не спростував презумпцію своєї вини. Саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Визначення розміру збитків, спричинених залиттям, може бути здійснено різними способами, а саме: безпосередньо в акті про залиття може бути вказано розмір збитків. Розмір збитків визначається також на підставі кошторисної документації, складеної будівельно-ремонтною організацією, оцінки вартості матеріальних збитків щодо ремонтно-відновлювальних робіт, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, повноваження якого підтверджується сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності, проведенням будівельно-технічної експертизи експертом, який має відповідні знання в даній сфері.
Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок експертного дослідження № 5/22 від 23.02.2022 року, в силу норм ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру збитків.
Зазначений звіт відповідачем не спростовано, клопотань про призначення експертизи щодо визначення розміру збитків відповідач не заявляв, також відповідач сам мав можливість надати суду відповідні докази та висновки експерта, але не використав своє право, лише заперечуючи та не визнаючи вимоги позивача.
Отже, відповідач не спростував презумпцію його вини у заподіянні шкоди майну позивачу та не надав безспірних доказів того, що шкода була спричинена не з його вини.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в акті та висновку експерта не зазначено, що дана ділянка стояку системи каналізації, з якої відбувся витік належить до внутрішньоквартирних мереж, відповідальність за які несе Відповідач, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке. 
Згідно пункту 3 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.03.2016 року № 303, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.2016 року за № 499/28629 (який втратив чинність 15.11.2022 року, але був чинний на час виникнення спірних правовідносин) (далі – Порядок № 303) внутрішньобудинкова система холодного водопостачання - система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача (житловому приміщенні в гуртожитку), нежитловому приміщенні в житловому будинку (гуртожитку). Внутрішньобудинкова система водовідведення (відведення холодної та/або гарячої води) - система від місця скидання стоків у перший колодязь на випуску з будинку (колодязь не належить до внутрішньобудинкової системи) до трійника включно на відгалуженні від стояка, що розташований у квартирі споживача (житловому приміщенні в гуртожитку), нежитловому приміщенні в житловому будинку (гуртожитку).
Пунктом 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 (тут і надалі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах визначаються за кожною інженерною системою окремо згідно з договорами, укладеними між виконавцем та субпідрядниками, які здійснюють утримання внутрішньобудинкових систем.
Згідно пункту 8 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), водовідведення витрати на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включаються до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.
З урахуванням викладеного обов`язок утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання (від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача) та відшкодування шкоди, завданої внаслідок її несправності (пошкодження) покладено саме на управителя.
При цьому, запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання, закон не визначає зобов`язання управителя виконувати роботи з профілактичного огляду запірної арматури, яка знаходиться в квартирі споживача.
Наведені висновки, узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 760/17509/16-ц (провадження № 61-9521св18), від 28 жовтня 2020 року у справі № 676/5527/16-ц (провадження № 61-37519св18), від 26 березня 2018 року у справі № 750/7694/17 (провадження № 61-2791св18), від 04 листопада 2019 року у справі № 761/19865/15-ц (провадження № 61-27127св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 522/23237/15-ц (провадження № 61-21030св18), від 14 листопада 2019 року у справі № 552/1712/17 (провадження № 61-26811св18), від 03 квітня 2019 року у справі № 640/8651/15-ц (провадження № 61-19527св18), від 26 червня 2019 року у справі № 641/9921/15-ц (провадження № 61-29983св18), від 10 травня 2018 року у справі № 683/3628/16-ц (провадження № 61-979в18), від 07 серпня 2020 року у справі № 759/8904/16 (провадження № 61-40113св18), від 07 лютого 2018 року у справі № 639/101/17 (провадження № 61-46487св18), від 25 вересня 2019 року у справі № 639/3568/16-ц (провадження № 61-26888св18), від 12 червня 2019 року у справі № 569/744/16-ц (провадження № 61-26971св18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 344/3303/16-ц (провадження № 61-19927св18), від 24 жовтня 2019 року у справі № 212/6746/15-ц (провадження № 61-30926св18), від 13 серпня 2020 року у справі № 643/14853/16 (провадження № 61-2305св20), від 28 травня 2020 року у справі № 640/419/17 (провадження № 61-32844св18).
Встановивши, що залиття квартири позивача відбулося у зв`язку з деформацією заміненої власником квартири АДРЕСА_2 ділянки стояку системи каналізації труби каналізації, через низьку якість труби ПВХ у квартирі належної відповідачу, а відповідачем не надано експертного висновку про причини деформації частини труби каналізаційного стояку у належній йому квартирі, суд дійшов до обґрунтованого висновку про не спростування відповідачем вини у залитті квартири позивача і завданні їй шкоди та, як слідство, про наявність підстав про стягнення із відповідача завданої позивачу майнової шкоди.
Що стосується рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то в цій частині колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими та відповідають вимогам закону.
Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 635/6868/16-ц.
Як роз`яснює п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди зі змінами та доповненнями - шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Отже, суд першої інстанції, врахувавши конкретні обставини справи, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано стягнув 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було встановлено усі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.
Інші доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з остаточним висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства. 
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду - без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 19.03.2026 року

Головуючий        О.М. Таварткіладзе

Судді:         Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова