ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 року м.Дніпро Справа № 908/3570/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач у справі) 
суддів: Соп`яненко О.Ю., Фещенко Ю.В.
секретар судового засідання Рибалка Г.Д.
Представники:
від скаржника: не з`явився;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.01.2026 (повний текст складено 02.02.2026), Давиденко І.В.
у справі №908/3570/25 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів”, м. Київ
до відповідача-1: Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Агрофірми ім. Мічуріна”, Запорізька обл., с. Єлисеївка
до відповідача-2:  ОСОБА_1 , Запорізька обл., с. Єлисеївка
про стягнення 460 342,66 грн 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява від 28.11.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірми ім. Мічуріна» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №011/11176/00946274 від 08.12.2020 року в розмір 460 342,66 грн., з яких: 372 618,64 грн - сума основного боргу, 87 724,02 грн - заборгованість за відсотками.
Позов обґрунтовано приписами ст. ст. 526, 530, 553, 554, 610, 1054 ЦК України та мотивовано порушенням відповідачем умов Кредитного договору в частині оплати кредиту та процентів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ОСКАРЖУВАНОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ
Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.01.2026 у справі №908/3570/25 позов до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма ім.Мічуріна» задоволено. Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма ім.Мічуріна», (72112, Запорізька обл., с. Єлисеївка, Приморський р-н, вул. 40-річчя Перемоги, 86, ідентифікаційний код 03749796) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ідентифікаційний код 35625014; адреса для листування: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4) 372 618,64 грн (триста сімдесят дві тисячі шістсот вісімнадцять гривень 64 коп.) заборгованості за основним боргом, 87724,02 грн (вісімдесят сім тисяч сімсот двадцять чотири гривні 02 коп.) заборгованості за процентами, 5524,11 грн (п`ять тисяч п`ятсот двадцять чотири гривні 11 коп.) витрат по сплаті судового збору. У позові відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) відмовлено.
Судове рішення мотивоване тим, що позовні вимоги щпро стягнення з відповідача 1 заявленої суми основного зобов`язання з погашення кредиту в сумі 372 618,64 грн та 87 724,02 грн заборгованості за відсотками є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В свою чергу, суд першої інстанції вважає, що позивачем не доведено факт звернення до поручителя з відповідною вимогою, відсутнє прострочення виконання зобов`язання з боку поручителя, а тому суд виснував про те, що строк виконання відповідачем 2 зобов`язання зі сплати спірної заборгованості на момент пред`явлення позову до поручителя не настав.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з рішенням суду, через систему "Електронний суд", ТОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 29.01.2026 у справі №908/3570/25 та ухвалити нове рішення, яким вимоги позовної заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ВИРОБНИЧОГО КООПЕРАТИВУ «АГРОФІРМА ІМ. МІЧУРІНА», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №011/11176/00946274 від 8 грудня 2020р. у розмірі 460 342,66 грн. та судового збору у розмірі 5524,11 грн. задовольнити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
У поданій скарзі Скаржник посилається на те, що ні у тексті, ні у реквізитах Договору поруки не міститься інших засобів комунікації (наприклад електронної пошти чи телефонних номерів з поручителем окрім адреси реєстрації/проживання. 
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 , згідно інформації зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, є директором СВК «АГРОФІРМА ІМ. МІЧУРІНА», що в свою чергу надавало б можливість направити досудову вимогу на номер телефону, що вказаний у ЄДР та/або Кредитному договорі, однак вказаний номер телефону НОМЕР_2 є міським та не містить будь-якого месенджера, а по-друге є неактивним через тимчасову окупацію території.

УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідач-1 Агрофірма ім. Мічуріна та відповідач-2 ОСОБА_1 не скористались своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

РУХ СПРАВИ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Мартинюка С.В. (доповідач), судді – Соп`яненко О.Ю., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.01.2026 у справі №908/3570/25. Розгляд справи №908/3570/25 призначити у судовому засіданні на 01.04.2026.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
08.12.2020 між Акціонерним товариством “Райфайзен Банк Аваль” правонаступником якого є Акціонерне товариство “Райфайзен Банк” (АТ “Райфайзен Банк”/Банк/Кредитор) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма ім.Мічуріна» (СВК Агрофірма ім.Мечуріна/Позичальник) укладено кредитний договір № 011/1117/00946274 (кредитний договір/договір).
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (надалі Кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 1 000 000,00 гривень (ліміт), а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені договором.
Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено, що кінцевий термін надання кредиту 08.02.2021 - становить останній день, коли позичальник може звернутися до кредитора з метою отримання кредиту.
Згідно з п. 1.3. кредитного договору кінцевий термін погашення кредиту - 08.12.2023, або інша дата визначена відповідно до пункту 5.4. або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі).
Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, кредит надається позичальнику на розвиток бізнесу, а саме фінансування витрат, пов`язаних з веденням господарської діяльності позичальника, за винятком надання або повернення фінансової допомоги, внесків до статутного фонду, благодійних внесків, виплати дивідендів.
Згідно з п. 2.1. кредитного договору протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного пунктом 1.3. договору включно позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 18,35 % річних. Розмір процентної ставки може змінюватися в порядку та випадках, передбачених цим договором.
Відповідно до п. 2.2. кредитного договору у випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 18,35 % річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої) з дня, наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту.
Підпунктом 3.1.3. п. 3.1. кредитного договору передбачено, що обов`язковими умовами надання позичальнику кредиту або його частини (траншу) є, зокрема, наявність поточного рахунку.
У розділі “Визначення термінів” кредитного договору поточним рахунком позичальника зазначено № НОМЕР_3 , відкритий в АТ “Райфайзен Банк”, код банку 380805.
На виконання п. 3.1. кредитного договору, банком перераховано на рахунок № НОМЕР_4 позичальнику кредитні кошти в сумі 1 000 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку позичальника.
Відповідно до п. 5.2., 5.3. кредитного договору протягом визначеного Графіком періоду позичальник зобов`язаний привести розмір заборгованості за кредитом відповідно до розміру, що не перевищує ліміт, встановлений Графіком на відповідний період. Для цього позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитом у розмірі, що визначається як різниця між фактичною сумою заборгованості за кредитом та лімітом, встановленим на наступний період не пізніше дня закінчення дії поточного періоду. Якщо останній день періоду не є Банківським днем, позичальник зобов`язаний здійснювати погашення заборгованості за кредитом не пізніше останнього Банківського дня, що передує останньому дню періоду. Позичальник зобов`язаний здійснювати сплату процентів у валюті кредиту щомісячно, кожного 08 числа (дата платежу) та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі, відповідно до умов договору.
З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, 08.12.2020 між Акціонерним товариством “Райфайзен Банк Аваль” правонаступником якого є Акціонерне товариство “Райфайзен Банк” (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) укладено Договір поруки №011/1176/00946274-П (Договір поруки).
Згідно із п. 1.1. Договору поруки Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання Забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Основного договору. Порукою за цим Договором забезпечується виконання Забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо.
Відповідно до п. 1.2. Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і Позичальник, в порядку та строки, визначені Основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання Забезпечених зобов`язань.
Пунктом 1.3. Договору поруки передбачено, що без додаткового отримання попередньої згоди Поручителя (у тому числі без додаткового повідомлення Поручителя та без укладення додаткових угод до Договору), підписанням цього Договору Поручитель надає свою згоду на поширення поруки на будь-які зміни до Основного Договору, внаслідок яких може бути збільшено розмір його відповідальності перед Кредитором, в тому числі внаслідок:
- збільшення розміру будь-якого з Забезпечених зобов`язань (наприклад збільшення розміру кредиту, в т.ч. на суму нарахованих та несплачених процентів (капіталізація процентів), збільшення розміру процентів) або продовження строку виконання будь-якого з Забезпечених зобов`язань;
- доповнення Основного Договору новими зобов`язаннями Позичальника щодо сплати будь-яких платежів на користь Кредитора;
- зміни будь-яким чином методу (способу) нарахування процентів за Кредитними операціями;
- доповнення Основного Договору будь-якими зобов`язаннями Позичальника, невиконання якихможе призвести до направлення вимоги про дострокове погашення Забезпечених зобов`язань.
За приписами п. 2.1. Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих Забезпечених зобов`язань Кредитор набуває права вимоги від Поручителя виконання ним як солідарним боржником Забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за Забезпеченими зобов`язаннями, а Поручитель - зобов`язаний виконати вимоги Кредитора щодо виконання Забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за Забезпеченими зобов`язаннями.
Відповідно до п. 6.1.-6.2. Договору поруки встановлено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і скріплення печаткою Кредитора. Строк поруки, що встановлена Договором, за кожним Забезпеченим зобов`язанням становить 5 (п`ять) років від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідного Забезпеченого зобов`язання. Порука для відповідного Забезпеченого зобов`язання не припиняється після закінчення цього забезпечення незалежно від стадії стягнення - судової чи позасудової, самостійно визначає способи стягнення заборгованості, що випливає із Прав Вимоги та звернення стягнення за Договорами забезпечення та здійснює їх на власний розсуд та ризик з урахуванням та дотриманням вимог чинного законодавства України.
27.07.2024 між АТ “Райффайзен Банк” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” (ТОВ “ФК “ЄАПБ”/Новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-72, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 011/11176/00946274-П від 08.12.2020, укладеним між АТ “Райффайзен Банк” та СВК Агрофірма ім.Мічуріна, перейшло до ТОВ “ФК “ЄАПБ”. 
Відповідно до п. 2.1. договору відступлення права вимоги на умовах, встановлених цим договором та відповідно до ст. ст. 512-519 Цивільного кодексу України, АТ “Райффайзен Банк” передає (відступає) ТОВ “ФК “ЄАПБ” за плату, а ТОВ “ФК “ЄАПБ” приймає належні АТ “Райффайзен Банк” права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі(ах) боржників (Портфель заборгованості).
Керуючись п. 2.2. договору відступлення права вимоги, відступлення до ТОВ “ФК “ЄАПБ” зазначених в попередньому реєстрі боржників (додаток № 1 до договору) прав вимоги відбувається за умови виконання ТОВ “ФК “ЄАПБ” п. 3.2. договору, та з моменту підписання сторонами реєстру(ів) боржників, складених за формою, наведеною в додатку № 2 до договору. Сторони погодили, що реєстр(и) боржників підписується(ються) сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати підписання договору та попереднього реєстру боржників.
Згідно з п. 2.3. договору відступлення права вимоги на умовах, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ “ФК “ЄАПБ” заміняє АТ “Райффайзен Банк” у кредитних договорах та договорах забезпечення, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог АТ “Райффайзен Банк”, включаючи право вимагати від боржників та поручителів належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами та договорами забезпечення.
Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення.
Відповідно до реєстру боржників від 29.07.2024 до договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024 ТОВ “ФК “ЄАПБ” набуло права грошової вимоги до СВК «Агрофірма ім.Мічуріна» за кредитним договором № 011/11176/009446274 від 08.12.2020, в сумі 460342,66 грн, з яких: 372 618,64 грн заборгованість за основним боргом; 87 724,02 грн заборгованість за відсотками.
Нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ “ФК “ЄАПБ” права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ “Райффайзен Банк” станом на день відступлення права вимоги ТОВ “ФК “ЄАПБ” не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.
Враховуючи те, що в реєстрі боржників від 29.07.2024 міститься інформація щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядну, надано витяг з реєстру боржників від 29.07.2024, що містить дані лише щодо СВК «Агрофірма ім.Мічуріна».
Згідно з п. 5.5. договору відступлення права вимоги з дати відступлення права вимоги новий кредитор приймає на себе всі ризики, пов`язані із подальшим стягненням заборгованості за кредитними договорами та зверненням стягнення за договорами забезпечення незалежно від стадії стягнення - судової чи позасудової, самостійно визначає способи стягнення заборгованості, що випливає із прав вимоги та звернення стягнення за договорами забезпечення та здійснює їх на власний розсуд та ризик з урахуванням та дотриманням вимог чинного законодавства України.
Пунктом 2.6. договору відступлення права вимоги, визначено, що відступлення прав вимоги за договором здійснюється без згоди боржників за кредитними договорами та/або поручителів за договорами забезпечення.
Пунктом 2.7. договору відступлення права вимоги, визначено, що протягом 10 календарних днів з дати відступлення прав вимоги за цим договором АТ “Райффайзен Банк” здійснює розсилку повідомлень боржникам та поручителям про відступлення ТОВ “ФК “ЄАПБ” прав вимоги згідно діючого законодавства України.
Станом на 24.07.2024 за Кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 460 342,66 грн. із яких: прострочена заборгованість за кредитом - 372 618,64 грн; заборгованість за відсотками – 87 724,02 грн, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 87 724,02 грн.
Несплата заборгованості за Кредитним договором стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з кредитних коштів в розмірі 372 618,64 грн та 87 742,02 грн заборгованості за процентами. 

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ І ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Запорізької області від 29.01.2026 у справі №908/3570/25 в частині солідарного стягнення заборгованості до поручителя ОСОБА_1 .
Перевіряючи правильність застосування судом попередньої інстанції норм права при ухвалені оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За змістом статті 11 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Нормами статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб (ст. 627 ЦК України). 
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Статтею 1055 ЦК України унормовано, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Апеляційним судом встановлено, що Банк/Первісний кредитор свої зобов`язання за договором про надання кредиту № 011/11176/00946274 від 08.12.2020 виконав належним чином, надавши Позичальнику кредит у розмірі встановленому в Договорі, що підтверджується випискою за особовим рахунком Позичальника.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За визначенням ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 та постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку:
- відповідно до умов Кредитного договору АТ «Райффайзен Банк» нараховувались відповідачу відсотки за Кредитним Договором – 18,35%;
- станом на 24.07.2024 (дата передання прав вимоги) за Договором обліковується заборгованість за кредитом – 372 618,02 грн та заборгованість за відсотками – 87 724,02 грн.
Розрахунки здійснено станом на 24.07.2024.
Відповідно до умов кредитного Договору кінцевий термін надання кредиту – 08.02.2021, кінцевий термін погашення кредиту – 08.12.2023. Разом з тим, п. 1.3. кредитного договору встановлено, що кінцевий термін погашення кредиту - 08.12.2023, або інша дата визначена відповідно до пункту 5.4. або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі).
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання, що також узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.
При цьому термін «кінцевий термін погашення кредиту» позначає термін, з настанням якого припиняються зобов`язання Банку з надання Позичальнику кредиту на умовах цього договору. Водночас, у кредитному Договорі сторони унормували питання сплати процентів за користування Кредитом.
Згідно з пунктом 2.2 цього договору у випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 18,35 % річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої) з дня, наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ст. 610 ЦК України.
У визначений кредитним договором строк, позичальник (боржник) не здійснив повернення коштів.
Станом на момент розгляду справи заборгованість за кредитним Договором не погашена.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1 заявленої суми основного зобов`язання з погашення кредиту в сумі 372 618,64 грн та 87 724,02 грн заборгованості за відсотками є правомірними.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. 
Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 1 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включно зі сплатою основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язання частково (ч. 2 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України).
Пунктом 2.2. Договору поруки погоджено, що Поручитель зобов`язується здійснити виконання Забезпечених зобов`язань протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги від Кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі (далі – Вимога). Єдиною підставою для визначення Кредитором у Вимозі розміру Забезпечених зобов`язань, що підлягають виконанню Поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою Кредитора для визначення грошових зобов`язань Позичальника перед Кредитором за Основним договором. Вимога Кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання Поручителем Забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному Кредитором у Вимозі. Кредитор має право направляти вимоги Поручителю будь-яку кількість разів до повного виконання Забезпечених зобов`язань. 
У даному випадку, слід враховувати погоджені сторонами умови п. 2.2 Договору поруки про те, що заборгованість поручителя за цим договором вважається простроченою у випадку невиконання поручителем зобов`язань, визначених у вимозі банка (або нового кредитора) з наступного дня після спливу 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання поручителем відповідної вимоги.
Так, пунктами 4.6. і 6.4 Договору поруки передбачено, що Поручитель надає Кредитору згоду на власний розсуд останньою та без обмеження телефонувати, направляти відомості з питань виконання Договору та/або інших укладених між Поручителем та Кредитором договорів, інші інформаційні, рекламні повідомлення га пропозиції щодо послуг Кредитора, його партнерів за допомогою поштових відправлень, електронних засобів зв`язку, SMS - повідомлень, з використанням мобільного зв`язку або мережі Інтернет тощо на поштові адреси, адреси електронної пошти, номери телефонів, що надані Поручителем Кредитору (зазначені в будь-яких документах) або стали відомі Кредитору іншим чином. Повідомлення та інша кореспонденція між Сторонами за цим Договором здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів на всі адреси, зазначені в Договорі, та/або вручення відповідних документів під особистий підпис уповноваженого представника іншої Сторони, або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату то зміст відправленого або врученого повідомлення. Сторони зобов`язані своєчасно письмово інформувати одна одну про будь-які зміни, що сталися в їх поштових та інших реквізитах. У випадку порушення цієї вимоги відповідна кореспонденція вважається направленою та отриманою належним чином, якщо її було направлено за адресою Сторони, зазначеною у цьому Договорі або останньому письмовому повідомленні відповідної Сторони. 
Апеляційний суд зазначає, що згідно відомостей, розміщених на сайті Акціонерного товариства «Укрпошта» (https://www.ukrposhta.ua/ua), відділення поштового зв`язку в с. Єлисеївка, Приморського р-ну, Запорізької області тимчасово не функціонує. Вказана інформація є загальновідомою не потребує доказування.
Однак, досліджуючи надані Позивачем докази, апеляційний господарський суд не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що Позивач не був позбавлений можливості реалізувати право на направлення вимоги Поручителю, оскільки п. 4.6, 6.4 Договору поруки передбачають широкі способи комунікації між сторонами, зокрема шляхом поштових відправлень, електронних листів, SMS-повідомлень та інших погоджених засобів.
Колегія суддів звертає увагу, що при дослідженні поданих доказів до матеріалів справи, ні у тексті ні у реквізитах Договору поруки не виявлено інформації щодо інших засобів комунікації (наприклад електронної пошти чи телефонних номерів з поручителем окрім адреси реєстрації/проживання тощо). 
Принагідно апеляційний суд зазначає, що ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV від 22.05.2003, ЗУ «Про електронний цифровий підпис» № 852 IV від 22.05.2003, ЗУ «Про електронні довірчі послуги» № 2155-VIII від 05.10.2017 визначено основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів.
Зокрема, відповідно до положень ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV від 22.05.2003 електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, тобто дані без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.
Створення електронного документу, відповідно до ст. 6 зазначеного Закону, завершується накладенням електронного цифрового підпису, що дає змогу ідентифікувати автора електронного документа.
Звертаємо увагу, що п. 6.4. Договору поруки передбачено, що Повідомлення та інша кореспонденція між Сторонами за Договором здійснюються у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів на всі адреси, зазначені в договорі, та/або вручення відповідних документів під особистий підпис уповноваженого представника іншої Сторони, або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправленого або врученого повідомлення. Сторони зобов`язані своєчасно письмово інформувати одна одну про будь-які зміни, що сталися в їx поштових та інших реквізитах. У випадку порушення будь-якою Стороною вищезазначеного зобов`язання щодо своєчасного інформування про зміни в поштових реквізитах Сторін, будь-яке повідомлення за Договором вважається належно виконаним за наявності відмітки (квитанції) поштового відділення про направлення повідомлення за останньою відомою Стороні згідно умов Договору адресою.
В матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення Відповідачем -2 ОСОБА_1 Первісного кредитора чи Позивача про зміну свого місця проживання чи перебування.
Враховуючи зазначене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість позивача альтернативним способом направити вимогу Відповідачу-2 про виконання покладених обов`язків за договором поруки та вважає, що ОСОБА_1 не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, що вважалося б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Підсумовуючи вищенаведене, врахувавши доводи та вимоги апеляційної скарги щодо оскарження судового рішення, а також з огляду на зазначені вище мотиви та норми чинного законодавства України, колегія суддів дійшла до висновку про скасування оскаржуваного судового рішення місцевого господарського суду з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Рішення господарського суду зазначеним вимогам не відповідає.
На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про задоволення позовних вимог.
Враховуючи наведене та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути скасоване в частині відмови у задоволенні позовних вимог до відносно ОСОБА_1 , позов задоволено у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Відповідно до п. б ч. 4 ст. 282 ГПК України, у зв`язку зі скасуванням судового акту попередньої інстанції і ухваленням нового рішення про задоволення позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", судові витрати, понесені останнім, підлягають відшкодуванню та покладаються на Відповідачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.01.2026 у справі №908/3570/25 - задовольнити.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 29.01.2026 у справі №908/3570/25 – скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог до відносно ОСОБА_1 .
Ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Стягнути солідарно з Сільськогосподарського виробничого кооперативу Агрофірми ім. Мічуріна (72112, Запорізька обл., с. Єлисеївка, Приморський р-н, вул. 40-річчя Перемоги, 86; ідентифікаційний код юридичної особи 03749796) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; ідентифікаційний код юридичної особи 35625014) суму заборгованості за Кредитним договором № 011/11176/00946274 від 8 грудня 2020р. в розмірі 460 342,66 грн., з яких 372 618,64 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 87 724,02 грн. – сума заборгованості за відсотками та 6 905, 14 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу Агрофірми ім. Мічуріна (72112, Запорізька обл., с. Єлисеївка, Приморський р-н, вул. 40-річчя Перемоги, 86; ідентифікаційний код юридичної особи 03749796) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; ідентифікаційний код юридичної особи 35625014) 8 286, 16 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 13.04.2026. 

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя О.Ю. Соп`яненко

Суддя Ю.В. Фещенко