Справа № 560/12673/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

17 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.06.2025 р. №220550003292 про відмову в призначенні пенсії за віком. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи на з 1988 по 1993 роки та період роботи з 1996 по 2008 роки згідно архівних довідок №221 та №241 від 16.06.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач безпідставно не зарахував їй страховий стаж, у зв`язку з чим порушив право позивача на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов відповідач зазначив, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутність необхідного страхового стажу.
Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.
Позивачка по досягненню пенсійного віку визначеного статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” звернулась до Головного управління пенсійного фонду в Хмельницькій області щодо призначення пенсії на пільгових умовах.
02 липня 2025 року позивачка отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №220550003292 з якого встановлено, що їй відмовлено у призначенні пенсії за віком. Така відмова аргументована тим, що до страхового стажу не зарахований період роботи з 1988 рік по 1993 рік, оскільки по-батькові зазначено скорочено та відповідно трудової книжки працювала у колгоспі «Прогрес». Не зарахований період роботи з 1988 по 1993 рік оскільки у архівній довідці №241 від 16.06.2025 року по-батькові зазначено скорочено.
З такою відмовою ПФУ позивачка не погоджується, вважає її незаконною та такою, що порушує її права щодо призначення пенсії.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно- правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Крім того, відповідно до постанови КМУ від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка зазнала наслідків, а отже, й не може впливати на її особисті права (постанова Верховного Суду від 06.02.2018 № 677/277/17).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (надалі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 названого Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Суд встановив, що Довідки видані 16.06.2025 року №221 та 241 Комунальною установою Деражнянської міської ради «Трудовий архів» містять відомості про отримувану заробітну, відпрацьовані людино-дні, що в сукупності підтверджують період роботи.
Як встановлено з оскаржуваного рішення, що позивачці не зарахований період роботи з 1988 по 1993 рік оскільки у архівній довідці №241 від 16.06.2025 року по-батькові зазначено скорочено. 
З довідки виданою 16.06.2025 року №241 Комунальною установою Деражнянської міської ради «Трудовий архів» встановлено, що в період з 1988 рік по 1993 рік позивачка працювала та отримувала плату, крім того у довідці вказано кількість відпрацьованих людино-днів, написання по-батькові у довідці скорочено, а саме «В», замість « ОСОБА_2 » не може вказувати, що довідка не підтверджує факт роботи, оскільки ім`я та прізвище вказано повністю. 
Даний період роботи підтверджується також Архівним витягом з протоколу засідання правління «Прогрес», від 15.05.1988 року де вказано, що позивачку було призначено на посаду Комірника.
Також позивачці не зараховано період роботи за 1996 рік по 2008 рік оскільки у архівній довідці №221 від 16.06.2025 року по-батькові зазначено скорочено, проте відомості з довідки збігаються із відомостями у трудовій книжці, що не може не вказувати на факт роботи у СТОВ «ПРОГРЕС».
Суд встановив, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 28.03.1989, встановлено, що позивачка в період з 02.05.1988 по 13.05.1993 працювала в колгоспі «Прогрес». Крім того, записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.
Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, чинної на час внесення запису про прийняття/звільнення позивача з роботи, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переводу на іншу роботу чи звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження).
Згідно п. 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відмовляючи в призначенні пенсії не надало обґрунтування щодо записів, які містяться в трудовій книжці.
Відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права, а тому твердження відповідача стосовно того, що дата заповнення трудової книжки позивача не відповідає періоду роботи.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, відповідачі не врахували ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, якою передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, завідомо безпідставно не зарахували вказані періоди роботи.
Оскільки, позивач не може відповідати за неналежне виконання роботодавцем свого обов`язку щодо якісного заповнення та завірення записів трудової книжки, підстави для не зарахування йому до страхового стажу вказаного періоду роботи - відсутні.
Суд звертає, що неточності щодо зазначення по-батькові у архівних довідках не є підставою для не врахування відповідних довідок та не зарахування періодів роботи позивачки до страхового стажу, оскільки працівник не може відповідати за неналежне виконання роботодавцем свого обов`язку щодо якісного заповнення та завірення записів трудових книжок, архівних довідок, тощо.
Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.06.2025 р. №220550003292, в частині відмови щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 1988 по 1993 роки та періодів роботи з 1996 по 2008 роки згідно архівних довідок №221 та №241 від 16.06.2025, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
А тому, з урахуванням наведеного вище, суд вважає, що за для захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодів роботи на з 1988 по 1993 роки та періодів роботи з 1996 по 2008 роки згідно архівних довідок №221 та №241 від 16.06.2025.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач довела позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону відмовляючи у зарахуванні стажу позивачки, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.06.2025 №220550003292 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи на з 1988 по 1993 роки та період роботи з 1996 по 2008 роки згідно архівних довідок №221 та №241 від 16.06.2025.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідачі:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)  Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,Запорізька обл., Запорізький р-н,69005 , код ЄДРПОУ - 20490012) 	

Головуючий суддя 		О.П. Шевчук