Справа № 308/17005/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року        місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючогосудді    Дегтяренко К.С.
з участю секретаря судових засідань Сапронова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгород матеріали адміністративного позову предстаника позивача ОСОБА_1 адвоката Пензенич Віталія Івановича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне порушення,-
встановив:

14 листопада 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пензенич Віталій Іванович звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне порушення серії ЕНА №6069211 від 02 листопада 2025 року про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Позов мотивує тим, 02 листопада 2025 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №6069211.
Позивач зазначає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн..
ОСОБА_1 вважає постанову серії ЕНА №6069211 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вважає незаконною, необгрунтованою, такою що підлягає до скасування.
Предствник позивача зазначає, що відповідачем справа була розглянута без попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи, відповідно не було роз`яснено права передбачені ст.268 КупАП, постанова винесена з порушенням вимог КупАП, що стосуються необхідності саме розгляду справи, із гарантуванням реалізації відповідних прав та щодо реквізитів постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що підтверджується відсутністю підписів особи у визначених місцях постанови. Крім того зазначає, що постанова не містить даних щодо порядку оскарження, порядку сплати штрафу.
Враховуючи вищевказане, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №6069211 від 02 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУПАП та закрити провадження в адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

11 грудня 2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення ч.1 ст. 122 КУпАП, процедура та порядок складання адміністративних матеріалів були дотримані. Постанова обґрунтована та винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.
09 січня 2026 року представником позивача подано відповідь на відзив згідно якої підтримав обставини викладені в позовній заяві, зазначив, що відповідачем не надано до суду належних доказів вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КупАП.
18 листопада 2025 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
03 грудня 2025 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у вказаній справі відкрито провадження із викликом (повідомленням) сторін.

В судове засідання :
- позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, адвокатом подане клопотання згідно якого, позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просить розгляд провести у їх відсутності.
- представник відповідача не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.
В силу вимог ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Судом встановлено, що 02 листопада 2025 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №6069211.
Згідно вказаної постанови 02 листопада 2025 року о 13 год.07 хв. на трасі М-06 774 км. Водій ОСОБА_1 керуючи траснпортним засобом не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 «напрямки руху по смугах, а саме зі смуги, яка дозволяє поворот ліворуч – здійснив рух прямо та при цьому перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив вимоги п.8.4. ґ ПДР - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, що є порушенням ч.1 ст.122 КУпАП.
Згідно з п. 8.4. ґ. ПДР України Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, одна з них - інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Відповідно до знаку 5.16, він показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.
Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохіднихпереходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжкамитягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.
Статтею 77 КАС передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події тощо.
Також, Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 року у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Також відповідно до постанови Верховного суду від 13.02.2020 року у справі №524/9716/16-а, відсутність у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності інформації про фіксацію правопорушення є підставою для висновку про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з п. 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
З представленого відповідачем суду відеозапису, вбачається фіксація правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , а саме, що остання із полоси яка передбачала поворот ліворуч, здійснила рух прямо, тобто порушила вимоги дорожнього занку напрямок руху по смугах.
З іншого представленого суду відео, встановлено наявність інформаційно-вказівного знаку з вказівкою про напрямок руху по смугах, посилання представника позивача на те що вказане відео знято з іншого напрямку, суд до уваги не бере, оскільки вказане відео, дає можливість зрозуміти, що на вказаному круговому перехресті , знак 5.16 встановлено та його чтіко видно і з того напрямку в якому рухалась позивач. 
Щодо фотознімків долучеих представником позивача до відповіді на відзив який відображає зовсім інший знак напрямку руху по смугах, ніж вказаний у постанові, суд відноситься критично, оскільки вказані знимки не дають цілісної картини місця знаходження вказаного знаку по відношенню до перехрестя де було зафіксована правопорушення.
Крім того, суд звертає увагу на те, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не звернула увагу і на дорожну розмітку і перетнула суцільну лінію. 
Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та відповідачем суду доведено правомірність складання постанови. 
Відповідно до положень ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. 
На підставі наведеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.2, 3, 5, 9, 72, 75-77, 90, 139, 286, 293 КАС України, ст.122, 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову предстаника позивача ОСОБА_1 адвоката Пензенич Віталія Івановича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне порушення відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Департаменту патрульної поліції, що знаходиться за адресою м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, код. ЄДРПОУ 40108646.

Суддя          Дегтяренко К.С.