КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/34736/25-п Головуючий у 1 інстанції: Білоцерківець О.А. Провадження № 33/824/1298/2026 Доповідач: Шебуєва В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Клименка Едуарда Наумовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави в сумі 605,60 грн. 
Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 15 січня 2026 року подав апеляційну скаргу, а також порушив питання поновлення строку на апеляційне оскарження. 
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження захисник зазначив, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні 25 вересня 2025 року, а його захисник ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови суду лише 06 січня 2026 року.
Вислухавши думку потерпілого ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року була прийнята за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. З матеріалами справи захисник ОСОБА_1 ознайомився 06 січня 2026 року. Дані про отримання ОСОБА_1 постанови суду від 25 вересня 2025 року матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що визначені захисником ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити провадження усправі за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адиміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставини, що мають значення для справи. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України щодо дотримання водієм безпечної швидкості та дистанції. Оскільки транспортний засіб ОСОБА_1 занесло при перестроюванні в його діях були відсутні порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. На думку захисника суд безпідставно прийняв пояснення ОСОБА_2 та долучив до матеріалів справи наданий ним відеозапис, оскільки ОСОБА_2 не був вказаний у протоколі як потерпілий. 
Вислухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування такої постанови суду першої інстанції.
Відповідно до наданого суду першої інстанції протоколу про адміністративне правопорушення від 11 липня 2025 року серії ЕПР1 № 388410 ОСОБА_1 11 липня 2025 року о 15 год. 10 хв. у м. Києві на вул. Велика Васильківська, 111/113, керуючи автомобілем марки «Лексус», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України - не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес Бенц», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . У результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ст.124 КУпАП.
До протоколу про адміністративне правопорушення долучено картку обліку адміністративного правопорушення, схему місця ДТП від 11 липня 2025 року, а також письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 не виклав жодних пояснень у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення від 11 липня 2025 року. У наданих на місці дорожньо-транспортної пригоди письмових поясненнях ОСОБА_1 також зазначив, що надасть пояснення пізніше. 
Потерпілий ОСОБА_2 05 серпня 2025 року надав суду відеозапис, на якому зафіксовано рух транспортних засобів по вул. Великій Васильківській, 111/113 в м. Києві, зокрема, рух транспортного засобу «Лексус», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з більшою швидкістю, порівняно з іншими транспортними засобами, а також здійснення ним зіткнення із задньою частиною транспортного засобу «Мерседес Бенц», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .
Суд першої інстанції дійшов законного про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_1 на відсутність в його діях порушень п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, оскільки вони спростовуються матеріалам справи. Доводи захисника ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 занесло під час керування транспортним засобом «Лексус», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не виключає порушення ним вказаних вимог ПДР України.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання захисника ОСОБА_1, що ОСОБА_2 не був зазначеним як потерпілий у протоколі про адміністративне правопорушення. Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та схеми місця ДТП, саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Мерседес Бенц», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який був пошкоджений внаслідок ДТП.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 рокубез змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року.
Залишити апеляційну скаргу захисника Клименка Едуарда Наумовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 рокубез змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.