П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/34959/25	

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,
повний текст судового рішення
складено 20.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “КРУПЯНИЙ ДВІР” до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “КРУПЯНИЙ ДВІР” (далі - ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці та просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000236/2 від 02.08.2025 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ та Компанією SUNRISE FOODSTUFF., (В`єтнам) було укладено контракт №ІМР-27/01/2025 від 27.01.2025 року, відповідно до якого продавець зобов`язується постачати та передавати у власність покупця бакалійну продукцію, а покупець – приймати та оплачувати вказаний товар. 
Згідно специфікації №1 від 27.01.2025 до контракту №ІМР-27/01/2025 від 27.01.2025, між сторонами було узгоджено постачання наступного товару: - довгозернистий коричневий рис 5% дроблених зерен, в`єтнамського походження, код УКТЗЕД 1006209800, у розмірі 81,00 (вісімдесят одна) метрична тона за ціною 450 доларів США. 
Згідно п. 2.1. та 4.1. специфікації №1 загальна вартість товару, що підлягає поставці за цією специфікацією, становить 36450,00 (тридцять шість тисяч чотириста п`ятдесят) доларів США. Валюта платежу – долари США. 
Покупець сплачує 20% авансову сплату від загальної суми наданої специфікації згідно до проформи інвойсу. Балансова сплата за товар здійснюється згідно до інвойсу після отримання сканів вантажних документів за 3 дня до прибуття товару у порт призначення. Часткова сплата дозволяється. 
В межах постачання цієї партії товару продавцем було сформовано рахунок проформу №25063 від 25.01.2025 на загальну суму 35775,00 доларів США. 
Отже, на виконання положень специфікації позивачем було здійснено передоплату у розмірі 20% від загальної суми рахунку-проформи у розмірі 7290,00 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №7000 від 13.03.2025, в призначенні якого зазначено “PREPAYMENT FOR RICE АСС. CONTRACТ IMP27/01/2025 FROM 27.01.2025”.
Продавцем було виставлено рахунок-фактуру (інвойс) №25063 від 28.04.2025, відповідно до якого загальна вартість товару становить 35775,00 доларів США. 
Другу частину оплати від загальної суми рахунку-фактури було здійснено у розмірі 28485,00 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №7000 від 17.07.2025, в призначенні якого зазначено “PREPAYMENT FOR RICE АСС. CONTRACТ IMP-27/01/2025 FROM 27.01.2025, INVOICE 25063 FROM 28.04.2025”. 
З метою здійснення митного оформлення товару, представником позивача (декларантом) було подано митну декларацію №25UA500020005793U8 від 31.07.2025, в якій митна вартість товару була визначена за ціною інвойса (рахунку-фактури). 
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: сертифікат якості 25051501BC від 28.04.2025, рахунок-проформа №25063 від 25.01.2025, рахунок-фактура (iнвойс) №25063 від 28.04.2025, коносамент №MEDUHP967084 від 28.04.2025, навантажувальний документ №DOL00006159 від 29.07.2025, фітосанітарний сертифікат №056097/25/0201 від 15.04.2025, сертифікат про походження товару №VN-UA 25/01/002174B від 13.05.2025, банківський платіжний документ, що стосується товару №7000 від 14.03.2025, банківський платіжний документ, що стосується товару №7000 від 18.07.2025, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг UAEWI0433225 від 17.07.25, банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг №2500 від 18.07.2025, видаткова накладна №243 від 01.06.23, податкова накладна №46 від 31.05.23, прейскурант (прайс-лист) виробника товару №б/н від 06.01.2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 27.01.2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Quality specification №1 від 27.01.2025, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №IMP27/01/2025 від 27.01.2025, договір (контракт) про перевезення №MEDU0004012024 від 04.01.2024, заява Non GMO №б/н від 28.04.2025, інформація про позитивні результати контролю №13184991 від 31.07.2025, 9000 Health cert. №б/н від 28.04.2025, калькуляція до інвойсу б/н від 28.04.2025, рішення суду №420/16172/23 від 12.10.23, рішення суду №420/1983/23 від 20.04.23, рішення суду №420/1984/23 від 17.04.23.
Незважаючи на вказаний перелік документів, Одеська митниця відмовила у митному оформленні (випуску) товарів та декларантом було отримано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000369 від 02.08.2025 р. та рішення про коригування митної вартості №UA500020/2025/000236/2 від 02.08.2025 р., яким було скориговано митну вартість товарів, а саме на підставі аналізу баз даних АСМО “Інспектор” та ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що з урахуванням заявленого коду товару згідно УКТЗЕД (1006209800), країни виробництва (VN), кількості товару, опису товарів (рис лущений (коричневий) довгозерний із співвідношенням довжини і ширини 3 або більше), митне оформлення яких здійснено за ціною угоди у найближчий до митного оформлення час товару (27.03.2025р.) є більшим і становить 1,06 дол/кг (МД від 27.03.2025 № UA101020/2025/009872), ніж заявлено декларантом – 0,5489 дол/кг. 
Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару містить наступні підстави для відмови в прийнятті митної декларації за заявленою декларантом митною вартістю товарів, а саме: 
1) відповідно до п.1.3, п.2.2 специфікації від 27.01.2025 №1 до контракту від 27.01.2025 № IMP-27/01/2025 ціна товару визначається відповідно до умов поставки товару FOB Хошимін, В`єтнам. Проте, в комерційному інвойсі від 28.04.2025 №25063 зазначено умови поставки FOB VUNG TAU, В`єтнам. В сертифікаті здоров`я від 28.04.2025 зазначено порт відправлення HOCHIMINH VIETNAM, а стосовно коносаменту від 28.04.2025 №MEDUHP967084 порт відправлення VUNG TAU;
2) проформа рахунок на транспортно-експедиторських послуг від 17.07.2025 №UAEWI0433225, наданий до митного оформлення, включає перевезення вантажобагажу морським транспортом з порту VUNG TAU. Серед поданих до митного оформлення документів є коносамент № MEDUHP967084 від 28.04.2025 (без відміток митного органу країни відправлення), в якому зазначено, що перевезення здійснювалось з порту VUNG TAU до порту (розвантаження, доставки) Одеса на судні “MSC GENERAL IV”, проте відповідно відомостям, що містяться у наряді від 29.07.2025 № DOL00006159 (навантажувальному документі) та графі 21 МД товар прибув на судні T-MOON, що свідчить про перевантаження товару. Поставка оцінюваного товару заявлена на комерційних умовах поставки FOB VUNG TAU. На вказаних умовах поставки до обов`язків продавця також належать витрати, пов`язані з навантаженням товару на борт судна та перевантаженням. Проте, наданий до митного оформлення проформі рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №UAEWI0433225 від 17.07.2025 не містить відомостей щодо вартості навантажувально-розвантажувальних робіт. Таким чином, декларантом не надано належних документальних підтверджень складових митної вартості, визначених пунктами 6 частини десятої статті 58 Кодексу;
3) в наданому до митного оформлення сертифікаті про походження товару від 13.05.2025 №VN-UA 25/01/002174B містяться відомості щодо коду товару (100630), який не відповідає задекларованим кодам товарів згідно УКТЗЕД у митній декларації, наданій до митного оформлення(1006209800);
4) наданий до митного оформлення прайс-лист виробника товарів від 06.01.2025 адресований ТОВ “Крупяний Двір”, тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів;
5) відповідно до п.4.4. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27.01.2025 №IMP-27/01/2025 товар повинен супроводжуватися наступними документами: - пакувальний лист,- сертифікат Non-GMO,-експортна декларація. Серед наданих до митного оформлення документів такий документи відсутні;
6) проформа-інвойс №25063 датована 25.01.2025 і посилається контракт від 27.01.2025 № IMP-27/01/2025. Тобто, первинний документ складено на підставі контракту до моменту його укладання між сторонами.
Отже, на думку митниці, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.
Вважаючи вказане рішення відповідача про коригування митної вартості протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту (договору). В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів, є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.
Суд також зазначив, що приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача. 
Крім того, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують резервному, відповідачем не надано обґрунтувань неможливості застосування таких методів.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.
Положеннями ч.3 ст.318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Відповідно до ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.
Згідно ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
З вищенаведених правових норм вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Як вбачається з матеріалів справи, при перевірці митної декларації та поданих до неї документів, митний орган виявив, на його думку, наявність розбіжностей у поданих документах, та у порядку ч.2,3 ст.53,54 МК України запитав додаткові документи, які б могли спростувати виявлені митним органом розбіжності. 
Так, зокрема, в оскаржуваному рішенні митним органом було вказано, що “Відповідно до п.1.3, п.2.2 специфікації від 27.01.2025 №1 до контракту від 27.01.2025 № IMP-27/01/2025 ціна товару визначається відповідно до умов поставки товару FOB Хошимін, В`єтнам, проте в комерційному інвойсі від 28.04.2025 №25063 зазначено умови поставки FOB VUNG TAU, В`єтнам. В сертифікаті здоров`я від 28.04.2025 зазначено порт відправлення HOCHIMINH VIETNAM, а стосовно коносаменту від 28.04.2025 №MEDUHP967084 порт відправлення VUNG TAU”.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що термін FOB (FREE ON BOARD, франко борт (... название порта отгрузки) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. На продавця покладено обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення. Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.
Ціна FOB означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення. 
Верховний Суд у постанові від 02.03.2018 р. по справі №804/2997/17 зазначив, що згідно базису поставки FOB Інкотермс 2010 продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Ціна FOB складається з таких складових: закупівельної ціни товару; упаковки, маркування; отримання ліцензій та дозволів; держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні); витрат на транспортування в порт відправлення. Таким чином, при поставці товару на умовах FOB вартість вказаних потенційних витрат закладається Продавцем заздалегідь при формуванні ціни на товар та не може бути відокремлена. 
Відповідно до п.3.3. контракту №IMP-27/01/2025 від 27.01.2025, умови поставки товарів та перехід ризиків від продавця до покупця вказуються окремо в кожній специфікації згідно правил Інкотермс 2020. Згідно п.1.3., п.2.2. специфікації №1 від 27.01.2025 до контракту, ціна за товар (включаючи упаковку і маркування) встановлюється у доларах США та визначається сторонами згідно до FOB Хошимін, В`єтнам, за умовами поставки (Інкотермс 2020). 
В свою чергу, згідно проформи-інвойсу №25063 від 25.01.2025 поставка товару здійснюється на умовах - FOB VUNG TAU, В`єтнам, із зазначенням точки завантаження - VUNG TAU, В`єтнам, із наведенням контейнерів TLLU2121456, TRHU1291086, SEGU3693593. 
Інвойс №25063 від 28.04.2025 містить автентичні відомості щодо умов поставки - FOB VUNG TAU, В`єтнам; порт завантаження - VUNG TAU, В`єтнам. 
Крім того, коносамент №MEDUHP967084 від 28.04.2025 містить наступні відомості: Place of receipt (місце отримання) - HO CHI MINH CITY; Port of loading (порт завантаження) - VUNG TAU; Port of discharge (порт розвантаження) – ODESA. Також, у сертифікаті якості №25051501BC від 28.04.2025 вказано місце та дата складання сертифікату - HO CHI MINH CITY, 28 Apr., 2025 та зазначено: Port of loading (порт завантаження) - VUNG TAU; Port of discharge (порт розвантаження) – ODESA. 
Тобто, всі товаросупровідні документи, додані разом з митною декларацією, містять автентичну інформацію щодо порту завантаження - VUNG TAU та порту розвантаження – ODESA, та між собою не суперечать.
Щодо доводів митного органу про зазначення різних портів відправлення, а саме HOCHIMINH VIETNAM і VUNG TAU, колегія суддів зауважує, що порти Хошимін (Ho Chi Minh City Port) і Вунгтау (Vung Tau Port) функціонують, як єдина логістична та економічна система, яка зазвичай називається портовою системою Хошимін – Вунгтау (або комплексом портів Хошимін – Вунгтау).
З інформації з відкритих джерел вбачається, що Хошимін (внутрішній порт): виконує роль "транспортного вузла" в дельті річки Меконг, обслуговуючи річкові та прибережні перевезення. Він є точкою збору та розподілу вантажів для великого промислового регіону. 
Вунгтау (зовнішній, глибоководний порт): служить "морськими воротами" системи. Сюди заходять великі океанські судна, які не можуть піднятися річкою до Хошиміна через обмежену глибину. Така взаємодія дозволяє ефективно обробляти величезні обсяги вантажів.
Таким чином, зазначення в контракті порту відправлення - HOCHIMINH В`єтнам, та в інших товаросупровідних документах - VUNG TAU, В`єтнам, не є розбіжністю, оскільки вони складають портову система Хошимін – Вунгтау та разом утворюють головний морський шлюз Південного В`єтнаму.
Митним органом також було зазначено, що “проформа рахунок на транспортно-експедиторських послуг від 17.07.2025 №UAEWI0433225, наданий до митного оформлення, включає перевезення вантажобагажу морським транспортом з порту VUNG TAU. Серед поданих до митного оформлення документів є коносамент №MEDUHP967084 від 28.04.2025 (без відміток митного органу країни відправлення), в якому зазначено, що перевезення здійснювалось з порту VUNG TAU до порту (розвантаження, доставки) Одеса на судні “MSC GENERAL IV”, проте відповідно відомостям, що містяться у наряді від 29.07.2025 № DOL00006159 (навантажувальному документі) та графі 21 МД товар прибув на судні T-MOON, що свідчить про перевантаження товару. Поставка оцінюваного товару заявлена на комерційних умовах поставки FOB VUNG TAU. На вказаних умовах поставки до обов`язків продавця також належать витрати, пов`язані з навантаженням товару на борт судна та перевантаженням. Проте, наданий до митного оформлення проформі рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №UAEWI0433225 від 17.07.2025 не містить відомостей щодо вартості навантажувально-розвантажувальних робіт. Таким чином, декларантом не надано належних документальних підтверджень складових митної вартості, визначених пунктами 6 частини десятої статті 58 Кодексу”. 
Судова колегія наголошує, що надання послуг з міжнародної доставки вантажу здійснювалось компанією Mediterranean Shipping Company S.A. за договором надання послуг №MEDU0004012024 від 04.01.2024.
На підтвердження вартості перевезення було надано: проформу-інвойс від 17.07.2025 №UAEWI0433225; платіжну інструкцію в іноземній валюті №2500 від 18.07.2025; коносамент №MEDUHP967084 від 28.04.2025. 
Згідно проформи-інвойсу від 17.07.2025 №UAEWI0433225 вартість транспортних витрат з фрахт-міжнародного перевезення вантажобагажу морським транспортом в контейнерах TLLU2121456, TRHU1291086, SEGU3693593 за коносаментом №MEDUHP967084 від 28.04.2025, по маршруту порт VUNG TAU (VN)– Одеса (UA), становлять 7869,00 доларів США.
На виконання вказаного, позивач сплатив 7869,00 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №2500 від 18.07.2025, призначення: “PREPAYMENT FOR FREIGHT ACC. CONTRACT MEDU0004012024 FROM 04.01.2024, INVOICE UAEWI0433225 FROM 17.07.2025” .
Крім того, вантаж було перевезено на умовах FOB VUNG TAU з використанням портів перевалки за маршрутом: порт VUNG TAU (В`єтнам) – порт SINGAPORE (Сінгапур) - порт TEKIRDAG (Турція) - порт Одеса (Україна).
Між портом відправлення VUNG TAU (В`єтнам) та портом перевалки SINGAPORE (Сінгапур) вищевказані контейнери перевозилися на MSC GENERAL IV HI516A, відповідно це судно вказано в коносаменті №MEDUHP967084, далі між портом перевалки SINGAPORE (Сінгапур) та портом перевалки TEKIRDAG (Турція) контейнери перевозилися на MSC DIANA GT515W, далі між портом перевалки TEKIRDAG (Турція) та портом прибуття Одеса (Україна) контейнери перевозилися на T-MOON RK530B. 
Саме це судно вказано в наряді №DOL00006159 від 29.07.2025. Вказана інформація є у відкритому доступі на сайті компанії перевізника MSC за відповідним посилання: https://www.msc.com/ru/track-a-shipment. 
На підтвердження цього, позивачем надано відомості з сайту компанії перевізника MSC про відстеження і контроль морських контейнерів за коносаментом MEDUHP967084.
Стосовно твердження про наявність різних суден у процесі перевезення товару, у зв`язку з чим було здійснено навантажувально-розвантажувальні роботи, які на думку митного органу не було включено до вартості транспортних витрат, судова колегія зазначає наступне.
Згідно п.2.1 договору надання послуг №MEDU0004012024 від 04.01.2024, виконавець є відповідальним за виконання наведених нижче зобов`язань: - морське перевезення контейнерів на замовлення замовника чи іншої соби на користь замовника; - видачу порожніх контейнерів під навантаження замовник; - навантаження рознаряжених контейнерів на найближче судно в портах навантаження; - перевантаження контейнерів із судна на судно в порту (портах) перевантаження; - розвантаження контейнерів з останнього судна у порту призначення; - передавання контейнерів із вантажем замовника у тимчасове користування. 
Пунктом 2.2.3. договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконавцеві фрахт, супутні перевезенню роботи з навантаження та розвантаження, а також інші взаємно узгоджені платежі, що належать виконавцю за виконані роботи та послуги з перевезення та обробки вантажу згідно з тарифами Mediterranean Shipping Company S.A. 
Згідно 4.1. договору, якщо інше спеціально не передбачено письмовою угодою виконавця або окремою угодою сторін, замовник зобов`язаний здійснювати передплату за послуги, надані згідно з цим договором у доларах США у розмірі 100% від суми виставленого виконавцем рахунку. Замовник несе всі витрати пов`язані з банківським переказом та з будь-якими утриманнями на користь третьої сторони. 
За наведеного, супутні перевезенню роботи з навантаження, перевантаження та розвантаження контейнерів, у тому числі в портах перевалки, включено до загальної вартості міжнародного перевезення вантажобагажу морським транспортом згідно проформи-інвойсу від 17.07.2025 №UAEWI0433225.
Крім того, затвердженої форми проформи-інвойсу та вимог щодо її заповнення законодавством України не передбачено. Однак, згідно усталеної практики в міжнародній торгівлі, проформа-інвойс повинна містити наступну інформацію: - назва документа; - реквізити продавця та покупця; - номер та дата виставлення; - опис товарів/послуг (назва, кількість, одиниця виміру); - ціна за одиницю та загальна вартість; - умови постачання; - умови оплати, - інше. 
Надана до митного оформлення проформа-інвойс від 17.07.2025 №UAEWI0433225 містить такі обов`язкові реквізити та вичерпну інформацію щодо вартості транспортних витрат (перевізник/замовник, опис послуг, кількість, вартість, номери контейнерів, коносамент, тощо), і її можна ідентифікувати з наданням послуг з міжнародного перевезення вантажобагажу.
Частина 2 ст.53 МК України передбачає надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. При цьому вказана норма не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів. 
Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи). 
Тобто, надані декларантом проформа-інвойс від 17.07.2025 №UAEWI0433225, платіжна інструкція в іноземній валюті №2500 від 18.07.2025 та коносамент №MEDUHP967084 від 28.04.2025 є належними доказами розміру витрат на перевезення, а тому відповідач неправомірно їх проігнорував та зазначив, що документи не містить відомостей щодо вартості навантажувально-розвантажувальних робіт, та відповідно не надано належних документальних підтверджень складових митної вартості. 
Крім того, наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 регулює правила заповнення декларації митної вартості та наводить можливі приклади документів на підтвердження вартості перевезення, але не встановлює вичерпного переліку таких документів, а його формулювання не містить обов`язкової вимоги. Відповідно і вимог до форми та змісту таких документів законом не встановлено, вони є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару. 
Митний орган також зазначив, що “В наданому до митного оформлення сертифікаті про походження товару від 13.05.2025 № VN-UA 25/01/002174B містяться відомості щодо коду товару (100630), який не відповідає задекларованим кодам товарів згідно УКТЗЕД у митній декларації, наданій до митного оформлення(1006209800)”.
Так, згідно п.3 розділу І Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Міністерства фінансів України №650 від 30.05.2012 р. (далі – Порядок №650) класифікація товару - визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, передбачених Законом України Про Митний тариф України (далі - Основні правила інтерпретації УКТЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання статті 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.
Законом України “Про митний тариф України” затверджено Основні правила інтерпретації УКТЗЕД. Пунктами 1-3 визначено основні правила класифікації товарів в УКТЗЕД. 
Згідно п.4 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.
Відтак, при віднесенні товару до тієї чи іншої підкатегорії слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД. 
Група 10 “Зернові культури” Розілу ІІ “Продукти рослинного походження” 
1006 – рис 
100620 – рис лущений (коричневий) 
1006209800 - рис лущений (коричневий) довгозернистий із співвідношенням довжини і ширини 3 або більше.тт 
В даному випадку, товар, що розмитнювався - довгозернистий коричневий рис 5% дроблених зерен в`єтнамського походження, код УКТ ЗЕД 1006209800. Вказаний код товару також зазначено в інших товаросупровідних документах, а саме у специфікації №1 до контракту, проформі-інвойсі №25063 від 25.01.2025, прайс-листі від 06.01.2025, митній декларації, тощо. 
Водночас, у сертифікаті походження товару від 13.05.2025 №VN-UA 25/01/002174B було помилково вказано код - 100630 - рис напівобрушений або повністю обрушений, полірований чи неполірований, глазурований чи неглазурований. 
Колегія суддів зауважує, що вказана помилка не впливає на митну вартість товару і не впливає на підтвердження походження товару (а не його митної вартості), не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься, та ніяким чином не могла вплинути на встановлення та/або зміну (коригування) ціни на товар, який підлягає розмитненню.
Крім того, відповідач не ставив під сумнів вірність визначення позивачем коду товару, про що свідчить відсутність рішення відповідача про визначення іншого коду за УКТЗЕД щодо цього товару. 
При цьому, наявність саме технічної помилки у документі та її зміст митний орган може встановити за допомогою решти інформації, що міститься у цьому ж документі, або інформації з інших документів, пов`язаних із цим документом. Наявність технічної помилки у документі не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься (Постанова Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №460/2674/20). 
Водночас, сертифікат походження містить достатньо відомостей, які дозволяють його ідентифікувати, як товаросупровідний документ конкретної поставки товару, а саме: виробника/експортера - SUNRISE FOODSTUFF., JSC; одержувача товару – KRUPANIY DVIP LLC; країну відправлення – VIETNAM; країну призначення - ODESSA (UKRAINE); судно - MSC GENERAL IV HI516A, найменування товару - LONG GRAIN BROWN RICE 5% BROKEN; кількість пакувань – 3180 мішків, маса нетто – 79500 кг, брутто – 79786,2 кг; інвойс - №25063 від 28.04.2025.
Апеляційний суд зауважує, що сертифікат походження товару - це документ, оформлений в країні експорту товару – у В`єтнамі, у відповідності до законодавства В`єтнаму. Правильність оформлення митних документів продавцем-експортером не може впливати на право покупця визначити митну вартість товарів при імпорті за ціною контракту і не може слугувати підставою для сумнівів у заявленій митній вартості.
Крім того, згідно ч.2 ст.53 МК України сертифікат походження товарів не відноситься до документів, на підставі яких встановлюється митна вартість. Посилання на нього в оскаржуваному рішенні не може свідчити про обгрунтованість сумнівів митниці щодо непідтвердження митної вартості товарів, враховуючи, що надані декларантом документи не містять розбіжностей у митній вартості.
В оскаржуваному рішенні також було зазначено, що “наданий до митного оформлення прайс-лист виробника товарів від 06.01.2025 №б/н адресований ТОВ, тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів”. 
З цього приводу слід зазначити, що позивачем до митного оформлення товарів було надано прайс – лист №б/н від 06.01.2025, в якому зазначені найменування товару, кількість, ціна тощо. Поміж іншого вказано термін дії прайс-листа до 20.05.2025. 
Прайс-лист - це письмова пропозиція продавця, спрямована можливому покупцю або конкретним покупцям про продаж партії товару на певних умовах. У випадках, коли між сторонами раніше вже було укладено аналогічний договір, така пропозиція (прайс-лист) може містити лише деякі умови.
Продавець самостійно визначає ціни для своїх контрагентів, що є однією з базових основ забезпечення свободи підприємницької діяльності. Так, долучений декларантом прайс-лист оформлений саме для умов поставки VUNG TAU (В`єтнам) – Одеса (Україна). 
У постанові Верховного Суду від 23.10.2020 року у справі №810/690/17 зазначено, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто, прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару. 
Аналогічна правова позиція визначена також у Постанові Верховного Суду від 02.06.2022 року у справі №460/2674/20. 
Крім того, прайс-лист не є документом, по якому здійснюється оплата за товар, він є комерційною пропозицією продавця, а підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є контракт, специфікація та рахунок-фактура (інвойс). 
Митним органом також було зазначено, що відповідно до п.4.4. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27.01.2025 №IMP-27/01/2025 товар повинен супроводжуватися наступними документами: - пакувальний лист, - сертифікат Non-GMO, - експортна декларація. Серед наданих до митного оформлення документів такий документи відсутні.
Щодо вказаних доводів колегія суддів наголошує, що поставка товару здійснювалась на умовах FOB (Free On Board) Інкотермс 2020. Вказані правила відображають розподіл фінансових витрат та зобов`язань продавця і покупця. 
Відповідно до ст. А.9 Перевірка - пакування - маркування правил Інкотермс за умов FOB продавець зобов`язаний за свій рахунок оплатити витрати, пов`язані з упаковкою, необхідною для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято зазвичай відправляти обумовлені контрактом товар без упаковки). Останнє здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування, були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна бути маркована належним чином. 
У відповідності до п.2.1. контракту ціна товару, остаточно визначається в специфікації до цього контракту. До вартості товару включено: вартість продукту, вартість упаковки, проведених експертиз, отримання сертифікатів та документів, підтверджувальних якість товару, документів для митного оформлення товару на експорт. 
Відповідно п.п.6.2., 6.4. сторонами узгоджено, що упаковка товару повинна відповідати стандартам і нормам для даного виду товару і забезпечувати його збереження при зберіганні, транспортуванні та перевантаженні. Партія товару, що поставляється продавцем, повинна бути промаркована в повній відповідності з законодавчими вимогами країни покупця. 
Крім того, у п.п.1.3., 1.4. контракту вказано точні відомості щодо пакування та маркування, зокрема: упаковка – оригінальні ПП мішки, вагою нетто 25 кг (вага прдукта без урахування ваги мішка), якщо інше не вказано в специфікації. Відхилення ваги нетто на момент остаточного прийому товару на складі покупця не дозволяється. Щільність машка: не менше 90 г/м2. Розмір транспортної етикетки: довжина 5 дюймів, ширина 4 дюйма. Маркування - українською та англійською мовами на кожному пакеті. 
Слід також зазначити, що у п.1.4 специфікації №1 вказано автентичні відомості щодо пакування та маркування, які повністю відповідають інформації зазначеній у п.п.1.3, 1.4. контракту, зокрема: упаковка – оригінальні ПП мішки, вагою нетто 25 кг (вага прдукта без урахування ваги мішка), якщо інше не вказано в специфікації. Відхилення ваги нетто на момент остаточного прийому товару на складі покупця не дозволяється. Щільність машка: не менше 90 г/м2. Розмір транспортної етикетки: довжина 5 дюймів, ширина 4 дюйма. 
Крім того, згідно графи 31 МД “Вантажні місця та опис товарів” визначено, що товар транспортується в у поліпропіленових мішках по 25 кг. При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару у наданих до митного оформлення документах не передбачалось. 
Також, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у графі 37 МД “Процедура” зазначено “ZZ00” (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором. 
Отже, умовами зовнішньоекономічного контракту підтверджуються доводи позивача про те, що товар надійшов у безповоротній упаковці та її вартість входить у ціну товару. 
Правова позиція стосовно включення вартості пакування до митної вартості також викладена в постановах Верховного Суду від 06.03.2018 р. у справі №815/3142/17, від 16.07.2020 р. по справі №804/3632/17.
Тобто, у позивача відсутній обов`язок зазначення даних про витрати на пакування та маркування товару та, відповідно надання пакувального листа, оскільки вони включені до ціни товару, а відтак не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню декларантом з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості товару.
Також, до митного оформлення було надано заяву у вигляді внесення коду до митної декларації про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів №б/н від 28.04.2025.
Апеляційний суд також зауважує, що сертифікат Non-GMO – це офіційний документ, який підтверджує, що в продукті та процесі його виробництва не використовувалися генетично модифіковані організми, видані після проведення незалежної лабораторної перевірки. Заява Non-GMO – це декларація виробника, в якій він сам стверджує, що його продукція не містить ГМО, ґрунтуючись на своєму внутрішньому аналізі чи інформації від постачальників, і ця заява може бути зроблена без офіційної сертифікації.
Отже, заява Non-GMO №б/н від 28.04.2025 відповідає умовам п.4.4. контракту, а саме містить інформацію щодо виробництва товару без використання генетично модифікованих організмів, яка оформлена на офіційному бланку продавця.
Апеляційний суд також відхиляє посилання митного органу на те, що позивачем не надано експортну декларацію, з урахуванням наступного.
Так, експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. 
Також суд звертає увагу, що митна декларація країни відправлення за змістом ч.2 ст.53 МК України не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів. Відповідно до п.7 частини третьої ст.53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. 
З урахуванням викладеного, пакувальний лист, сертифікат Non-GMO та експортна декларація є додатковими (супровідними) документами в контексті митного оформлення і не є основними документами, що підтверджують заявлену митну вартість товару.
Враховуючи вищенаведене, при проходженні митного контролю позивачем подано достатньо документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються). Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору. Твердження відповідача стосовно того, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, є не конкретизованими та безпідставними. 
Відповідач, в свою чергу, не обґрунтував, відсутність якої інформації чи розбіжність яких відомостей перешкоджає підтвердженню митної вартості товарів згідно з поданою позивачем митною декларацією.
Щодо твердження митниці, що проформа-інвойс №25063 датована 25.01.2025 і посилається контракт від 27.01.2025 №IMP-27/01/2025 (тобто, первинний документ складено на підставі контракту до моменту його укладання між сторонами), апеляційний суд наголошує, що проформа-інвойс – це проміжний документ, де вказуються попередні дані про товар і його вартість. У проформу можна вносити зміни в будь-який момент, її завданням є фіксація домовленості сторін. Він слугує для інформування покупця про очікувані товари, послуги, кількість та ціну перед тим, як укладати остаточний договір, що є юридичним зобов`язанням. Пред`явлення даного документу не вважається фактом оплати товару. 
За наведеного, проформа-інвойс може бути виставлена раніше за контракт, оскільки проформа є попереднім документом, що містить інформацію про умови майбутньої угоди до її остаточного узгодження. 
У свою чергу, інвойс - це обов`язковий до оплати рахунок, який надається покупцеві, а той, зі свого боку, зобов`язується оплатити продукцію в установлені терміни. Крім цього, інвойс - обов`язковий документ для здійснення міжнародних перевезень, в якому відображається вся інформація про постачальника і його продукції. 
Як вказав позивач, виставлена проформа-інвойс №25063 від 25.01.2025, яка містить посилання на контракт №IMP-27/01/2025 від 27.01.2025, складена з технічною помилкою в частині зазначення дати. 
Однак, вказана помилка не впливає на митну вартість товару і не свідчить про недостовірність усієї інформації, що міститься у проформі-інвойсі, та не впливає на встановлення та/або зміну (коригування) ціни на товар, який підлягає розмитненню. 
З наведеного вбачається, що митний орган здійснив формальну перевірку, без ретельного дослідження наданих документів та відомостей.
Таким чином, зауваження відповідача зазначені в оскаржуваному рішенні суд вважає необґрунтованими та такими, що жодним чином не впливають на можливість підтвердження задекларованої позивачем митної вартості товару.
Апеляційний суд зазначає, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Між тим суб`єкту владних повноважень не достатньо лише вказати на обставини, які викликали у нього сумніви, а необхідно пояснити їх зв`язок з наявністю обгрунтованих сумнівів в митній вартості товару. 
Водночас, відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.
Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що рішення про коригування митної вартості товару №UA500020/2025/000236/2 від 02.08.2025 року прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що наведені доводи митного органу є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. Тобто митним органом безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.
Окрім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. 
Проте, приписи вказаної статті митним органом були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до відповідача всі необхідні передбачені ст.53 МК України документи, а відповідач, в свою чергу, не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що апелянтом в доводах апеляційної скарги не було наведено буд-яких заперечень щодо правильності визначення суми витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді 1-ї інстанції, а тому апеляційний суд не надає оцінки рішенню суду 1-ї інстанції у цій частині.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький