УХВАЛА

20 квітня 2026 року 
м. Київ
справа №420/36509/25
адміністративне провадження № К/990/9948/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Желєзного І.В.,  Радишевської О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 у справі №420/36509/25 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення відсутності компетенції (повноважень), визнання протиправною діяльності суб`єкта владних повноважень,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, в якому просив:
- встановити відсутність компетенції (повноважень) Одеської міської ради, депутатів Одеської міської ради, постійних та тимчасових комісій Одеської міської ради, депутатських груп та фракцій Одеської міської ради з 16.10.2025;
- визнати протиправною діяльність Одеської міської ради, депутатів Одеської міської ради, постійних та тимчасових комісій Одеської міської ради, депутатських груп та фракцій Одеської міської ради з 16.10.2025;
- заборонити Одеській міській раді, депутатам Одеської міської ради, постійним та тимчасовим комісіям Одеської міської ради, депутатським групам та фракціям Одеської міської ради здійснювати представницькі повноваження місцевого самоврядування.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2026, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, 04.03.2026 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав касаційну скаргу до Верховного Суду, яка зареєстрована 05.03.2026.
Ухвалою Верховного Суду від 17.03.2026 зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом: 1) надання скарги в новій редакції та доказів надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу, у якій навести належні обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених абзацом 2 частини четвертої статті 328 КАС України; 2) надання документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.
18.03.2026 до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 . Водночас, у вказаній заяві позивач висловив незгоду із ухвалою Верховного Суду від 17.03.2026 в частині необхідності сплати судового збору, покликаючись на додане до касаційної скарги посвідчення учасника бойових дій.
Ухвалою Верховного Суду від 06.04.2026 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 17.03.2025, на десять днів із дня вручення копії цієї ухвали.
Скаржнику роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційну скаргу буде повернуто.
06.04.2026 до Верховного Суду надійшла заява про виконання ухвали суду, в якій скаржник зазначив підстави касаційного оскарження судових рішень, а також заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд виходить з такого.
Питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати регулюються частиною першою статті 133 КАС України, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення, як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 09.09.2019 (справа №215/5482/17), є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість якого пов`язується з майновим станом особи.
Для звільнення від сплати судового збору заявник касаційної скарги має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.
У постановах від 20.02.2020 у справі №420/1582/19, від 17.09.2020 року у справі №460/3138/19 та інш. Верховний Суд констатував, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в клопотанні, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно можна встановити існування обставин, зазначених у заяві.
З огляду на наведене, Верховний Суд знову ж таки вказує, що особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Так, з наданих скаржником відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 03.03.2026 за період з січня 2025 по грудень 2025 року, убачається, що сума доходу позивача склала 268 667,31 грн.
Підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 01.01.2026 (на момент звернення з касаційною скаргою) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить: 3328,00 грн.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, ставка судового збору за подання цієї касаційної скарги через підсистему «Електронний Суд» складає 2662,40 грн.
Водночас 5 % від 268 667,31 грн (сума отриманого позивачем доходу з січня по грудень 2025 року) становить 13 433,36 грн.
Отже, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги у цій справі у розмірі 2662,40 грн не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.
За вказаних обставин та з урахуванням встановленого наведеними законодавчими приписами режиму правового регулювання питання зменшення розміру належних до сплати судових витрат, звільнення від їх оплати повністю або частково, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, визначених законодавцем умов та підстав для цього, заявлене скаржником клопотання задоволенню не підлягає.
Також слід зауважити, що позивач, надіславши Верховному Суду заяву від 06.04.2026 про виконання ухвали суду, не надав докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу, що свідчить про невиконання вимог ухвали Верховного Суду. 
Отже, станом на дату постановлення цієї ухвали скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 17.03.2026 про залишення касаційної скарги без руху, тому касаційна скарга підлягає поверненню.
За правилами частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись статтями 169, 332 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 у справі №420/36509/25 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами у спосіб її надсилання до суду.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді 	Ж.М. Мельник-Томенко 	
	І.В. Желєзний   О.Р. Радишевська