Справа № 682/2180/25
Провадження № 2/682/27/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст) 

03 березня 2026 року м.Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Матвєєвої Н.В.
з участю секретарки судових засідань Кисельової А.М.
відповідача - ОСОБА_1 
представника відповідача - адвоката Яремчук Р.Л.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 682/2180/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 29.01.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит №4026633, в електронній формі, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кошти в розмірі 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та можливих інших санкцій, що передбачені договором.
23.04.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №67-МЛ, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №4026633 від 29.01.2021 року. Оскільки ОСОБА_1 порушив умови договору має заборгованість в розмірі 31955 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23625 грн. заборгованість за процентами, 1330 грн. заборгованість за комісією. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати зі сплати судового збору та за надання професійної правничої допомоги.
25.08.2025 ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі.
Відповідач та його представник у судовому засіданні позову не визнали, зазначивши, що заборгованість за вказаним кредитним договором була сплачена у 2021 році в повному обсязі, проте особистий кабінет було заблоковано, тому неможливо надати докази на підтвердження сплати боргу за кредитом.
Просили у позові відмовити. Крім того, зазначили про неспівмірність витрат на правничу допомогу із складністю справи, обсягом наданих послуг. 
Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши докази у справі в їх сукупності, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.
Судом встановлено, що 29.01.2021 ОСОБА_1 на сайті ТОВ «Мілоан» заповнив анкету-заяву на кредит № 4026633.
29.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 4026633, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W97406, що був надісланий позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 , вказаний нею в п.10 Договору, про що свідчать дані кредитного договору, довідки про ідентифікацію.
За умовами кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 7 000 грн строком на 15 днів з 29.01.2021 року шляхом переказу на картковий рахунок, термін повернення кредиту, сплати комісії за його надання та процентів за користування - 13.02.2021 року.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 10955 грн.
Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту: 1 330,00 грн, яка нараховується з ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово.
За положеннями п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 2625,0,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Сторони договору також узгодили умови пролонгації строку кредитування.
Так, продовження вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1. договорів).
Пунктом 2.3.1.1. Договору передбачено порядок пролонгації строку кредитування на пільгових умовах. Так позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту, а саме: для продовження строку кредитування на 3 дні максимальний розмір комісії, відсотку від поточного залишку кредиту становить 3 % , на 7 днів - максимальний розмір 5 %, на 15 днів - максимальний розмір 10 %.
Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п. 1.6. Договору.
За положеннями п.5.1 Договору позичальник, зокрема, підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану.
Згідно з умовами Договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним у строки і на умовах, передбачених цими договором.
Так, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором №4026633 виконало та надало 29.01.2021 йому кредит в сумі 7000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується даними платіжного дорученням № 38547211 від 29.01.2021.
Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, відсотків за користування ними та комісії за їх надання не сплатив.
За даними відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4026633 від 29.01.2021 на ім`я ОСОБА_1 заборгованість відповідача за вказаним договором не погашена, кредитодавцем здійснювалось нарахування процентів за користування кредитом із застосуванням процентної ставки, передбаченої п. 1.5.2 договору з 30.01.2021 по 13.02.2021 включно, надалі кредитодавцем здійснювалось нарахування процентів за користування кредитом із застосуванням процентної ставки передбаченої п.1.6. договору з 14.02.2021 по 14.04.2021.
Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 67-МЛ від 23.04.2021, акту приймання-передачі реєстру боржників до вказаного договору від 23.04.2021, платіжної інструкції № 29865 від 23.04.2021 про оплату за відступлення прав вимог та витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 67-МЛ ТОВ «Мілоан» за плату відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором № 4026633 від 29.01.2021 до ОСОБА_1 , а позивач прийняв таке право вимоги у розмірі заборгованості 31955 грн, яка складається з 7000 грн заборгованості за тілом кредиту, 23625 грн заборгованості по відсотках, 1330 грн заборгованості по комісії.
Судом за клопотанням відповідача та представника відповідача витребувано інформацію від АТ КБ "ПриватБанк" та АТ "СЕНС БАНК" щодо зарахування грошових коштів від ОСОБА_1 на користь ТОВ "МІЛОАН" у період з 01.01.2021 до 31.12.2023 року, на виконання ухвали суду надано виписки про рух коштів за вказаний період, проте операції щодо зарахування коштів від ОСОБА_1 за кредитним договором № 4026633 від 29.01.2021 року на рахунок ТОВ "МІЛОАН" не знайдено. 
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту першого частини першої ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За положеннями ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з доказів, наданих позивачем, кредитний договір № 4026633 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений в електронному вигляді, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора «W97406», відправленого на номер телефону позичальниці « НОМЕР_1 », що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів.
Підписавши вказаний договір позичальник виразив власну волю на його укладення, погодившись, зокрема, на умови його пролонгації, та підтвердив, що умови договору йому зрозумілі та договір адаптований до його потреб та фінансового стану.
Як вбачається із матеріалів справи, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та перерахувало на картковий рахунок відповідача кошти в розмірі 7000 грн., факт отримання грошових коштів не заперечував відповідач ОСОБА_1 .
В подальшому ОСОБА_1 порушив вказані умови договору № 4026633, не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, не сплатив відсотки за користування ним.
Посилання відповідача на повне погашення ним заборгованості за кредитним договором спростовується доказами, долученими позивачем, а також виписками по рахунках, наданими на виконання ухвали суду та не підтверджені доказами відповідача, а тому не приймається судом до уваги через їх необґрунтованість. 
ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит 29.01.2021 року строком на 15 днів з терміном повернення до 13.02.2021 року з подальшою прологацією відповідно до п. 2.3.1.2 Договору (прологація на стандартних (базових) умовах, але не більше 60 днів. Тому суд вважає підставним нарахування процентів за користування кредитом з 29.01.2021 року до 14.04.2021 року, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки продовження строку кредитного договору було узгоджене сторонами шляхом підписання договору одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер телефону, наданий відповідачем. 
Станом на дату подання позову, заборгованість відповідача перед позивачем становить 31955 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту 7000 грн., заборгованість за процентами 23625 грн., та заборгованість за комісією 1330 грн.
Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір відступлення прав вимоги позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів, процентів за користування ними, наданих відповідачу. 
Наведені обставини підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, а саме, даними кредитного договору № 4026633, довідки про ідентифікацію, відомостями платіжного доручення № 38547211 від 29.01.2021, даними відомості про щодення нарахування та погашення, договору про відступлення прав вимоги № 67-МЛ від 23.04.2021, акту приймання-передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників до вказаного договору про відступлення прав вимоги.
На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 4026633 у розмірі 30 625 грн. доведені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.
Разом з тим суд не погоджується із нарахуванням комісії в сумі 1330 грн. та зазначає наступне.
10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»).
У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування») (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі №204/224/21).
На виконання вимог, у тому числі п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки і суми належних платежів.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19).
Зі змісту Договору слідує, що у ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, які надаються відповідачу за які встановлена комісія, а тому положення договору про споживчий кредит в частині обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту, є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (постанова Верховного Суду від 09.10.2024 року у справі №582/202/22). З цих підстав позов у частині стягнення комісії у сумі 1330 грн. задоволенню не підлягає.
Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті судового збору пропорційно сумі задоволених позовних вимог в розмірі 2321,57 грн. 
За приписами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 137 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107, укладений 01 липня 2025 року між Товариством та адвокатським об`єднанням «Апологет», ордер на надання правничої допомоги адвокатом Усенком М.І., акт № 423 наданих послуг від 05.08.2025 та детальний опис наданих послуг до нього, відповідно до яких АО «Апологет» надана правнича допомога позивачу в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4026633 з ОСОБА_1 на суму 8000 грн, яка полягала в наданні усної консультації, ознайомленні з матеріалами кредитної справи, погодженні правової позиції клієнта, складенні позовної заяви та подання її до суду, на надання вказаної правничої допомоги було затрачено 6 год. 30 хв. Відповідач та його представник заперечували проти розміру витрат на правничу допомогу, вважають їх завищеними. Суд частково погоджується із запереченнями відповідача та його представника, вважає співмірним складності справи, обсягу наданих послуг з правничої допомоги розмір витрат на правничу допомогу - 5000 грн.
У зв`язку зі частковим задоволенням позову з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути понесені витрати на правничу допомогу пропорційно сумі задоволених позовних вимог у розмірі 4791,89 грн.
З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 11 - 16, 509 - 519, 524 - 533, 536, 598, 599, 610 - 612, 614, 624 - 629, 631, 1052, 1054, 1055, 1056-1, 1077 ЦК України, ст. 4 - 13, 81, 133, 137, 141, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість за Кредитним договором № 4026633 від 29.01.2021 року в сумі 30 625 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) судовий збір в розмірі 2321,57 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4791,89 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням https://sl.km.court.gov.ua/sud2214/ або в підсистемі "Електронний суд".
Повний текст рішення складено 05.03.2026 року.

Суддя        Матвєєва Н. В.