Дата документу 10.03.2026 Справа № 333/4459/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 333/4459/21
Провадження №22-ц/807/309/26 
Головуючий в 1-й інстанції – Кулик В.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.	
секретар	Смокотіна В.С.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Стариченка Миколи Петровича на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2025 року, постановлену у м.Запоріжжі у справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Стариченка Миколи Петровича про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, заінтересовані особи: Концерн «Міські теплові мережі», ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Стариченка М.П. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою, в якій просив визнати такими, що не підлягають виконанню у частині боржника ОСОБА_1 :
- виконавчий лист № 333/4459/21, виданий 02.02.2023 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з липня 2018 року по травень 2021 року включно в розмірі 9 793 грн. 44 коп., заборгованість за послуги гарячого водопостачання за період з лютого 2019 року по травень 2021 року включно в розмірі 8 583 грн. 62 коп., а всього 18 377 грн. 06 коп.;
- виконавчий лист № 333/4459/21, виданий 02.02.2023 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» витрати на оплату судового збору у розмірі 912 грн. 72 коп. з кожного.

Заява обґрунтована наступним. У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 333/4459/21 за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2021 року позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (код ЄДРПОУ 32121458, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з липня 2018 року по травень 2021 року включно в розмірі 9 793 грн. 44 коп. та заборгованість за послуги гарячого водопостачання за період з лютого 2019 року по травень 2021 року включно в розмірі 8 583 грн. 62 коп., а всього 18 377 грн. 06 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (код ЄДРПОУ 32121458, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137) витрати на оплату судового збору у розмірі 912 грн. 72 коп. з кожного. На виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/4459/21 від 26.11.2021 було видано відповідні виконавчі листи. 

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. від 05.04.2024 року були відкриті виконавчі провадження № 74668726, № 74668995 (ЗВП № 75104601) про стягнення з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованості. Предметом позову у справі № 333/4459/21 було стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (з централізованого опалення та постачання гарячої води), нарахованої власникам житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . 

Разом з тим, істотною обставиною, яка не була відома ОСОБА_1 під час розгляду справи є заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2011 року у справі № 2-7/11, яке набрало законної сили задовго до ухвалення рішення суду від 26.11.2021 по справі № 333/4459/21. Зазначеним рішенням було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 23.07.2004 року між ОСОБА_3 (продавцем, через представника ОСОБА_4 ) та ОСОБА_1 (покупцем), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б. за реєстровим № 1045. 

Таким чином ОСОБА_1 — не є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно, він не має статусу споживача житлово-комунальних послуг розумінні законодавства та не зобов`язаний сплачувати вартість таких послуг. Отже, позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» у частині вимог до ОСОБА_1 було подано без належного правового обґрунтування, а обов`язок ОСОБА_1 зі сплати заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, заборгованості за послуги гарячого водопостачання, а також зі сплати на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» витрат на оплату судового збору за відповідними виконавчими листами – відсутній. 

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2025 року у задоволені заяви ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Стариченка Миколи Петровича, про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, заінтересовані особи: Концерн «Міські теплові мережі», ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Стариченка Миколи Петровича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 , на момент нарахування спірної заборгованості за житлово-комунальні послуги не був власником квартири, до якої такі послуги надавалися, а тому у нього відсутній обов`язок зі сплати заборгованості за судовим рішенням, а виконавчі листи на таким рішенням мають бути визнані такими, що не підлягають виконанню. З огляду на неможливість перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню є єдиним ефективним способом захисту порушеного права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з липня 2018 року по травень 2021 року включно в розмірі 9 793 грн. 44 коп. та заборгованість за послуги гарячого водопостачання за період з лютого 2019 року по травень 2021 року включно в розмірі 8 583 грн. 62 коп., а всього 18 377 грн. 06 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» витрати на оплату судового збору у розмірі 912 грн. 72 коп. з кожного. Рішення набрало законної сили 04.01.2022 року (а.с. 46-48).

02.02.2023 року на виконання вказаного рішення суду видано виконавчі листи (а.с. 50).

22.08.2025 року до суду звернувся представник ОСОБА_1 – адвокат Стариченко М.І. із заявою про перегляд рішення суду від 26.11.2021 року за нововиявленими або виключними обставинами (а.с. 52-56). Підставою для перегляду справи зазначено – наявність заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2011 року у справі № 2-7/11, яким було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 23.07.2004 року між ОСОБА_3 (продавцем, діяв через представника ОСОБА_4 ) та ОСОБА_1 (покупцем), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міської нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б. за реєстровим № 1045. Рішення набуло законної сили 28.10.2011 року (а.с. 64-66).

Ухвалою суду від 15.09.2025 року відмовлено у прийнятті заяви про перегляд рішення суду від 26.11.2021 року за нововиявленими або виключними обставинами на підставі ст. 424 ЦПК України (а.с. 70-71).

Тобто, судом встановлено, що рішення суду від 26.11.2021 року наразі є чинним, відповідно до процесуальних норм знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули А.М. (виконавче провадження № 74668726, № 74668995).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчі листи, які заявник просить визнати такими, що не підлягають виконанню, видані компетентним судом, оформлені належним чином, а тому є належними виконавчими документами, виданими на підставі чинного рішення суду, при цьому підстави передбачені ст. 432 ЦПК України для задоволення вимог заявника відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважуючи на наступне.

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Виконавчі листи, які заявник просить визнати такими, що не підлягають виконанню, видані компетентним судом, на підставі рішення, яке набрало законної сили і не скасовано судом вищої інстанції, оформлені належним чином, а тому підстави передбачені ст. 432 ЦПК України для задоволення вимог заявника відсутні. Факти, на які заявник посилається, як на підставу своїх вимог існували на час ухвалення рішення на підставі якого видано виконавчі документи, а не виникли після його ухвалення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу у відповідності до норм процесуального законодавства, і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Стариченка Миколи Петровича залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 12 березня 2026 року.

Головуючий С. В. Кухар

Судді: Е.А. Онищенко

Д.А. Трофимова