П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/15005/25	
Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі за позовною заявою Приватного підприємства «ГЕЛІОС ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2025 року Приватне підприємство підприємства «ГЕЛІОС ВАН» (далі – ПП «ГЕЛІОС ВАН») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці (далі – відповідач, Митниця), в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000209/2 від 29.04.2025.
Окрім цього, в позовній заяві ставиться питання про стягнення з Митниці, за рахунок її бюджетних асигнувань, на користь підприємства, судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог ПП «ГЕЛІОС ВАН» зазначає, що у суб`єкта владних повноважень відсутні законодавчо визначені підстави для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі. Як пояснює позивач, надані документи, на підтвердження заявленої митної вартості товарів за ціною контракту, не містили розбіжностей, не ставили під сумнів числові значення складових митної вартості, в них були відсутні ознаки підробки та їх зміст мав достатні відомості на підтвердження ціни, яка сплачена за товар. За твердженням ПП «ГЕЛІОС ВАН», митний орган формально послався на те, що надані товариством документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, які підтверджують митну вартість товарів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими. Таким чином, на думку позивача, спірне рішення про коригування митної вартості товару є протиправним, оскільки прийняте з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року позов ПП «ГЕЛІОС ВАН» – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000209/2 від 29.04.2025.
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ПП «ГЕЛІОС ВАН» сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням, Митниця подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування своєї позиції Митниця наголошує на тому, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що у поданих документах містяться розбіжності, відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та всі відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено у рішенні про коригування митної вартості товарів. 
Посилаючись на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 12.07.2022 у справі №808/865/18 апелянт наголошував на тому, що обов`язок доведення митної ціни товару покладається на позивача. 
На переконання апелянта, оскільки декларантом не подані всі необхідні документи та не спростовані всі наявні розбіжності у наданих документах відповідно до умов, зазначених у статті 53 МК України, не доведені всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, тому відповідно до п.2 ч.6 ст. 54 МК України, митницею цілком обґрунтовано прийняте рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Окремо апелянт зазначає про свою незгоду із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість застосування резервного методу для визначення митної вартості товару під час розмитнення товару. Оскільки документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містили розбіжності, не містили усіх даних, відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, апелянт вважає, що митна вартість має визначатися з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Як пояснює апелянт, в рамках даного спору, митна вартість ґрунтувалася на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, відображених в автоматизованій системі митного контролю та оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор»). Тобто, здійснювалося порівняння заявленої митної вартості товарів з митною вартістю товарів, які за своїми характеристиками та особливостями, максимально наближено підпадають під ознаки ідентичних або аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з врахуванням індивідуальних характеристик оцінюваного товару. Наведене, на думку апелянта свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості застосування митним органом при розмитненні товару резервного методу для визначення митної вартості товару.
ПП «ГЕЛІОС ВАН» у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві, та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції зазначає про безпідставність поданої скарги. Вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив всі факти, які були викладені сторонами у справі в поданих до суду документах та їм була надана належна правова оцінка у судовому рішенні. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а рішення суду – залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ПП «ГЕЛІОС ВАН» зареєстроване 25.01.2011 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (код ЄДРПОУ 37439444).
Основний вид економічної діяльності ПП «ГЕЛІОС ВАН»: 46.44 Оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення.
Інші: 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього, 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням, 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, 43.21 Електромонтажні роботи, 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення, 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення
20.06.2016 між ПП «ГЕЛІОС ВАН» (Покупець) та фірмою «ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO. LTD» (Китай) (Продавець)) укладений Контракт №DL2016HL (далі – Контракт) (а.с.45).
Відповідно до пункту 1.1 Продавець зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар (посуд та кухонне приладдя) асортимент, номенклатура, кількість, вартість та умови оплати яких указуються у інвойсах (рахунках Продавця) та специфікаціях (замовлення Покупця) до цього Контракту.
Відповідно до пункту 1.2 Контракту специфікації та інвойси укладаються та стверджуються сторонами на кожну поставку.
Пункт 2.2. Контракту визначає, що ціна на Товар включає вартість самого товару, вартість експортного пакування та маркування, транспортування до порту відправлення, вантажних робіт, витрати на сплату митного оформлення та інші витрати у країні відправлення.
Відповідно до пункту 3.1. поставка товару здійснюється на умовах FОВ NANJNG, Китай (Інкотермс-2010) або інших умовах, про що зазначається у кожній специфікації та інвойсі на кожну поставку.
28.04.2025 ПП «ГЕЛІОС ВАН» з метою здійснення митного оформлення ввезеного товару, подав до митного оформлення митну декларацію №25UA500500013618U0.
Відповідно до вказаної митної декларації, на митну територію України, надійшов товар на адресу ПП «ГЕЛІОС ВАН», а саме: 
- товар № 1. Посуд столовий з кольорового та безбарвного скла, механічного виготовлення: Фруктовниці, графини, кухлі - 9900 шт. Торгівельна марка "QING PING GUO". Фруктовниці, салатники, тарілки, цукерниці, набори штофів зі стаканами - 4160 шт. Торгівельна марка "DELISOGA". Всього 14060 шт. Виробник "ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO.,LTD". Країна виробництва CN. 
- товар № 2. Посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, ограновані або інакше оздоблені: Набори стопок, набори стаканів - 3440 шт. Торгівельна марка "QING PING GUO". Набори стаканів - 24 шт. Торгівельна марка "DELISOGA". Всього 3464 шт. Виробник "ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO.,LTD". Країна виробництва CN. 
- товар № 3. Посуд столовий з кольорового та безбарвного скла: посудини на ніжці для пиття, механічного виготовлення: Набори келихів - 800 шт. Торгівельна марка "QING PING GUO". Набори келихів - 300 шт. Торгівельна марка "DELISOGA". Всього 1100 шт. Виробник "ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO.,LTD". Країна виробництва CN. 
- товар № 4. Інші вироби з кольорового та безбарвного скла для оздоблення житла: Вази - 300 шт. Торгівельна марка "DELISOGA". Попільнички - 3600 шт. Торгівельна марка "QING PING GUO". Всього 3900 шт. Виробник "ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO.,LTD". Країна виробництва CN.
Поставка товару здійснювалась на умовах FОВ («Free On Board/Франко борт»), згідно із Інкотермс 2010, зазначене означає: що продавець зобов`язаний доставити та завантажити товар на борт судна у визначеному порту відправлення власним коштом.
Для підтвердження заявленої митної вартості, разом з митною декларацією, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України декларант надав відповідні документи, а саме: 
Пакувальний лист (Packing list) Б/н від 22.01.2025 
Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) DL25HHZ0122 від 22.01.2025 
Домашній коносамент (House bill of lading) UTRUST25012381 від 23.01.2025 
Автотранспортна накладна (Road consignment note) №2758 від 26.04.2025 
Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 25С3423М0369/00025 від 07.02.2025 
Статус особи, яка подає митну декларацію 1 
Загальна декларація прибуття 25UA141000440660Z2 від 25.04.2025 
Банківський платіжний документ, що стосується товару №21 від 17.04.2025 
Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 59774 від 22.04.2025 
Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 9376 від 25.04.2025 
Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 2 від 16.12.2019 
Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 3 від 15.05.2020 
Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 5 від 23.05.2022 
Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) -Специфікація № 32 від 07.01.2025 
Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу DL2016HL 20.06.2016 
Доповнення до внутрішнього договору (контракту) - Додаткова угода № 1 до Договору від 31.07.2024 
Договір (контракт) про перевезення 0905-Т/20 11.12.2020 копія митної декларації країни відправлення 230820250085519913 від 22.01.2025 
Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 25UA500500013618U0 від 28.04.2025
За результатами розгляду Митницею наведених вище документів, Декларант 28.04.2025 отримав повідомлення, в якому повідомлено про встановлені розбіжності у поданих до митного оформлення документах та пропозиція надати для підтвердження митної вартості товару додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
25.04.2025 у відповідь на вимогу Митниці, ПП «ГЕЛІОС ВАН» надало додаткові документи, а саме: Прайс – лист б/н від 07.01.2025; Виписку по рахункам №б/н від 17.04.2025; Виписка з бухгалтерської документації: оборотно-сальдову відомість по рахунку 632 за період з 01.01.2025 по 29.04.2025; Коносамент №JNG0235747 від 23.01.2025; Заявку про надання ТЕП.
Також підприємство повідомило, що надало всі необхідні документи та просило продовжити процедуру митного оформлення товарів за поданими документами.
29.04.2025 Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару №UA500500/2025/000209/2 за резервним методом (а.с.31). 
У рішенні обґрунтування висновків про не підтвердження декларантом заявленої митної вартості товарів, за ціною контракту складалося з такого:
1) Надана до митного оформлення митна декларація країни відправлення від 22.01.2025 № 230820250085519913 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товару, через відсутність на 2 аркуші в ній відміток митних органів країни відправлення. Також у зазначеній декларації зазначені умови поставки FOB, проте, відсутні відомості про географічний пункт поставки, а зазначений у декларації номер коносамента не відповідає поданому до митного оформлення за ЕМД 25UA500500013618U0 від 28.04.2025. Зазначене ставить під сумнів достовірність відомостей;
2) На товаросупровідних документах (рахунок-фактура, коносамент, СМR) відсутні печатки (штампи) іноземних компетентних митних органів при проходженні кордону, щодо дати прибуття транспортного засобу у іноземний порт призначення та видачу контейнерів власнику вантажу з борта морського судна (можливе зберігання вантажу але інформація, щодо вартості зберігання контейнера та експедирування у іноземному порту митному органу України не надавалась), що ставить під сумнів автентичність наданих до митного оформлення документів; для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 №599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура; калькуляція транспортних витрат. Згідно товаросупровідних документів (коносаменту) вартість фрахту сплачено вантажоотримувачем у порту вивантаження, але ніякі банківські платіжні документи щодо сплати вартості фрахту до митного оформлення не надавались, що ставить під сумнів факт сплати за морське перевезення вантажу та ставить під сумнів автентичність наданих до митного оформлення документів; враховуючи наявність перевантаження та відсутності документів, підтверджуючих витрати, пов`язані з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший та можливість наявності інших коносаментів, відповідно до яких здійснювалось перевезення які не були надані до митного оформлення у порушення статті 335 МК України; таким чином, документи, підтверджуючі витрати, пов`язані з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, ПРР, інформацію про вартість зберігання, декларування оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України до митного оформлення не надавались, що унеможливлює проведення обчислення повноти включення транспортної складової при формуванні заявленої декларантом ціни товару;
3) Декларантом заявлені умови поставки FOB СN NANJING, на вказаних умовах поставки FOB покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс). Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг; калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України. Згідно п.2 договору перевезення перевізник надає послуги згідно заявок на перевезення, які відсутні у пакеті документів. Додатково не було надано інформацію щодо додаткових витрат на перевезення, пов`язаних з портовими витратами, зберіганням та завантаженням на судно в іноземному порту.
Також, за результатами перевірки митної декларації ПП «ГЕЛІОС ВАН» митницею була прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000352 (а.с.34).
Вважаючи протиправним рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження митної вартості товарів за ціною контракту, декларант надав усі необхідні документи, що надають можливість перевірити правильність обчислення митної вартості товарів. Суд зазначив, що відповідач не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення митного органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідаючи на доводи апелянта про законність та обґрунтованість прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо фактично сплаченої ціни, колегія суддів колегія суддів керується наступним.
Частина 1 статті 49 МК України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частина 1 статті 52 МК України визначає, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою .
Частини 1, 2, 3, 5 та 6 статті 53 МК України унормовують, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Колегія суддів проаналізувавши підстави, покладені в основу рішення про коригування митної вартості, дійшла таких висновків.
Згідно матеріалів справи, поставка товару задекларованого у митній декларації, здійснювалась на підставі Контракту №DL2016HL від 20.06.2016 укладеного між ПП «ГЕЛІОС ВАН» (Покупець) та фірмою «ANHUI DELI HOUSEHOLD GLASS CO. LTD» (Китай) (Продавець).
Відповідно до спірного рішення про коригування митної вартості товарів від митний орган дійшов висновку про коригування митної вартості оскільки декларантом не було надано інформацію щодо додаткових витрат на перевезення, пов`язаних з портовими витратами, зберіганням та завантаженням на судно в іноземному порту.
З приводу цього колегія суддів зазначає, що згідно умов Контракту та наданих до митного оформлення інвойса № DL25ННZ0122 від 22.01.2025 умови поставки: FОВ NANJING (Нанджін географічна точка у Китаї), згідно яких, продавець зобов`язаний доставити та завантажити товар на борт судна у визначеному порту відправлення власним коштом.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг; калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України. 
До митного оформлення додатково надані сервісний коносамент № JNG0235747, який вказаний у експортній декларації, Заявку № 15 про надання транспортно-експедиторських послуг від 22.04.2025, однак контролюючий орган не надав жодної оцінки таким документам.
Подання вказаних документів є правом декларанта, а не його обов`язком. При цьому митним органом не наведено належних аргументів, щодо неможливості визначення ним всіх складових митної вартості.
Натомість апелянт посилається на те, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК України, а заявлені відомості не підтверджені документально.
Водночас Митниця не зазначає, які саме відомості повинні підтвердити чи спростувати документи, які на його думку, не були надані. Яких відомостей, щодо імпортованого товару митниці не вистачає для застосування першого методу визначення митної вартості. 
В оскаржуваному рішенні зазначається, що митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, та в основу прийнятого рішення Митницею поставлено фактично лише те, що в нього наявна інформація про митне оформлення подібних товарів за більшою вартістю, що не може бути єдиною підставою для прийняття відповідного рішення.
Наведене свідчить про те, що вказані доводи апелянта є безпідставними та не підтверджують жодних розбіжностей, які б впливали на визначення митної вартості.
Стосовно аргументів апелянта про те, що надана до митного оформлення декларація країни відправлення від 22.01.2025 № 230820250085519913 не може бути взята до уваги, як документ, що підтверджує факт експорту товару, через відсутність на 2 аркуші відмітки митного органу країни відправлення, колегія суддів зазначає, що експортна митна декларація не належить до переліку обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, та який визначений ч. 2 ст. 53 МК України, а тому надання оцінки цьому документу можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів за обов`язковими документами.
З цього приводу суд першої інстанції доречно врахував позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 20.09.2023 в справі №815/6805/17, згідно якої не надання такої декларації до митного оформлення не може призводити до сумнівів у заявленій декларантом митної вартості, а також не свідчить про неможливість ідентифікації митної декларації з певної партією товару, не впливає на числові значення складових митної вартості та може лише додатково надаватися митному органу за її наявності.
Експортна декларація складається та заповнюється відповідно до законодавчих та регуляторних вимог країни відправлення – Китаю, імпортер не має жодного впливу на проставлення будь яких відміток у країні експорту. При цьому вимагання відміток митних органів без посилання на законодавчі акти які встановлюють обов`язковість таких відміток є протиправною, тим більш враховуючи, що більшість країн, і Україна в їх числі, використовують електронному форму як подачі так і оформлення митних декларацій.
Наведене свідчить про те, що доводи апелянта є безпідставними та не свідчать про наявність підстав для коригування митної вартості товару.
Відповідаючи на доводи апелянта про те, що на товаросупровідних документах (рахунок-фактура, коносамент, СМR) відсутні печатки (штампи) іноземних компетентних митних органів при проходженні кордону, щодо дати прибуття транспортного засобу у іноземний порт призначення та видачу контейнерів власнику вантажу з борта морського судна (можливе зберігання вантажу але інформація, щодо вартості зберігання контейнера та експедирування у іноземному порту митному органу України не надавалась), що ставить під сумнів автентичність наданих до митного оформлення документів; для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, документи, підтверджуючі витрати, пов`язані з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, ПРР, інформацію про вартість зберігання, декларування оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України до митного оформлення не надавались, що унеможливлює проведення обчислення повноти включення транспортної складової при формуванні заявленої декларантом ціни товару, колегія суддів керується наступним. 
Згідно матеріалів справи до митного оформлення декларантом був наданий Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 59774 від 22.04.2025, який входить до орієнтованого переліку документів, перелічених відповідачем, з посиланням на наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. 
Варто зазначити, що вказаний рахунок містить в собі детальні відомості щодо вартості перевезення/доставки товарів як морським шляхом (в тому числі супутні послуги розвантаження, навантаження і ін.) так і суходолом на автомобілі, вартість всіх послуг наданих за кордоном, що виключає будь які питання щодо розміру транспортних витрат як складової митної вартості товарів.
Розбіжність щодо відсутності печатки (штампи) іноземних компетентних митних органів при проходженні кордону незрозуміла з урахуванням того, що відсутнє посилання на нормативно правові акти інших держав які б передбачали проставлення відповідних відміток, по друге більшість країн, і Україна в їх числі, використовують електронному форму контролю проходження митних процедур.
Щодо сплати вартості виставленого рахунку, до митного оформлення декларантом був наданий Договір про перевезення № 0905-Т/20 від 11.12.2020 щодо надання транспортно-експедиторських послуг та додаткову угоду до нього, відповідно до якої сторони погодили, що оплата робіт та послуг здійснюється клієнтом (позивачем) протягом 14 календарних днів з дати розмитнення вантажу клієнта, на підставі виставлених рахунків.
Жодних, належних обґрунтувань щодо наявності підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, в рішенні не зазначено.
Варто зазначити, що суб`єкту владних повноважень не достатньо лише вказати на обставини, які викликали у нього сумніви, а необхідно пояснити їх зв`язок з наявністю обґрунтованих сумнівів в митній вартості товару.
На думку колегії суддів, апелянт не спростував жодними належними, допустимими та достатніми доказами, що документи, надані декларантом до митної декларації не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що б могло надати митному органу підстави для висновку про неправильне визначення позивачем митної вартості.
Отже, за аналізом наведених вище доводів, є підстави стверджувати про необґрунтованість доводів Митниці щодо не доведення декларантом митної вартості товару, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що надані декларантом документи надавали відповідачу змогу достовірно і повно перевірити правильність обчислення митної вартості.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апелянт не довів, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Слід також зазначити, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім аргументом для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. 
Відповідаючи на доводи апеляційної скарги про правомірне застосування резервного методу для визначення митної вартості товару, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до положень статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частина 1 статті 55 МК України визначає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Згідно матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки, митна вартість товару скоригована та визначена за резервним методом, відповідно до положень статті 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. 
Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.
Згідно пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Як мовилося вище, митна вартість товарів скоригована та визначена за резервним методом відповідно до статті 64 МК України, на підставі інформації, наявної у митного органу, що міститься в спеціалізованому програмно – інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), Автоматизованій системі митного огляду (АСМО) «Інспектор». 
Як зазначає митний орган в оскаржуваному рішенні, рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), є більшим та становить по товару №1 – 2,02 дол.США/кг, (МД від 09.04.2025 № UA408020/2025/13193, ніж заявлено декларантом 1.30 дол. США/кг товару), по товару №2 – 2,22 дол.США/кг, (МД від 19.03.2025 № UA209170/2025/23505, ніж заявлено декларантом 1.44 дол. США/кг товару, по товару № 3 – 2,22 дол.США/кг, (МД від 07.04.2025 № UA209260/2025/3411, ніж заявлено декларантом 1.40 дол. США/ кг товару, по товару №4 – 2,02 дол.США/кг, (МД від 08.04.2025 № UA500080/2025/3568, ніж заявлено декларантом 1.18 дол. США/кг товару.
Проаналізувавши наведене, колегія суддів відзначає, що згідно сталої практики Верховного Суду, наведеної, зокрема, у постанові від 27.04.2020 у справі №140/804/19, рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. 
Також слід врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Резюмуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що декларант надав Митниці для митного оформлення імпортованого товару усі документи, передбачені статтею 53 МК України, які містили достовірні числові дані та підтверджували митну вартість товарів за ціною контракту, відповідно до вимог статті 58 МК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що висновки митного органу про заниження декларантом митної вартості товару та надання недостовірних даних не підтверджуються матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих декларантом документах не впливають на ціну товару.
Отож, колегія суддів дійшла висновку, що переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товарів за ціною контракту, скаржник в апеляційній скарзі не навів.
Будь-яких інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої митної вартості товару ПП «ГЕЛІОС ВАН», суд апеляційної інстанцій не встановив. За таких підстав колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому підстави для скасування правильного по суті рішення відсутні.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення та задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі за позовною заявою Приватного підприємства «ГЕЛІОС ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко