ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №477/1887/25 
Провадження №2/477/161/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року  м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої – судді Саукової А.А.,
з секретарем –  Котовою О.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу,
В С Т А Н О В И Л А:
До Вітовського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Представник позивача – адвокат Притула Людмила Олександрівна звернулась до суду з вказаним позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 12 квітня 2025 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 83. 
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сімейне життя між сторонами не склалося, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим.
Від шлюбу мають малолітню дитину – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
25 листопада 2025 року представник відповідача, адвокат Ільїн О.В., через систему «Електронний суд» надав суду письмову заяву, в якій просив суд надати відповідачу ОСОБА_1 з позивачем ОСОБА_1 строк на примирення на термін 6 місяців, оскільки відповідач категорично заперечує щодо розірвання шлюбу, бажає зберегти сім`ю.
26 листопада 2026 року представник позивача, адвокат Притула Л.О. надала заперечення проти надання строку для примирення сторонам, оскільки перебування в шлюбу з відповідачем є неможливим і надання часу на примирення є недоцільним, просила відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача.
Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року клопотання відповідача про надання строку на примирення задоволено частково, надано для сторін строк для примирення тривалістю один (один) місяць, провадження у справі зупинено до закінчення строку, визначеного для примирення сторін.
Впродовж наданого строку примирення між сторонами не відбулося.
Від представника позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі та призначити справу до розгляду.
Ухвалою суду 19 січня 2026 року поновлено провадження справі, судове засідання призначено на 17 лютого 2026 року.
В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надала заяву, в якій просила розглянути справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача був повідомлений належним чином, заяви про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності не надходило. Повідомлення представника в електронний кабінет вважається належним повідомленням сторони. Отже керуючись ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутністю сторін.
В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 12 квітня 2025 року між сторонами зареєстровано шлюб 12 квітня 2025 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 83. 
Під час державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 СК України також визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».
Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, шлюбні відносини вони не підтримують. Позивач на розірванні шлюбу наполягає і на примирення не згоден, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення.
Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Судом були вжиті заходи щодо примирення подружжя, однак вони виявилися неефективними, заяви про відмову від позовних вимог від позивача не надходило.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що заходи впливу суду щодо примирення подружжя виявилися неефективними, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, виходячи з положень ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.
Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
З огляду на те, що відповідач з клопотанням про відновлення їй дошлюбного прізвища не зверталася, суд залишає їй прізвище набуте у шлюбі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України “Про судовий збір” з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову. 
Керуючись статями 258-259, 263-265 ЦПК України, 
У Х В А Л И Л А :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 12 квітня 2025 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 83 - розірвати.
Залишити відповідачу прізвище « ОСОБА_5 », яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя      А.А.Саукова