РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 березня 2026 року	Справа №160/30746/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармстар" про стягнення 811722,33 грн., -
УСТАНОВИВ:
24.10.2025р. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармстар" та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 05.12.2025р., просить:
- стягнути податковий борг з відповідача до бюджету у розмірі 811722,33 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Дніпропетровській області та має податковий борг у розмірі 811722,33 грн., а саме: 1) по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), який виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 580,33 грн. нарахована пеня; 2) по податку на прибуток підприємств який сплачують інші підприємства, який виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 5942,00 грн., а саме, згідно: ППР №18526/13-01-04-07/44008957 від 17.08.2023р. на суму 1020,00 грн.; ППР №26358/13-01-04-07/44008957 від 17.11.2023р. на суму 1020,00 грн.; податкової декларації №9384367159 від 26.02.2024 на суму 1862,00 грн.; ППР №35957/13-01-04-07/44008957 від 20.08.2024р. на суму 1020,00 грн.; ППР №49899/13-01-04-07/44008957 від 18.11.2024р. на суму 1020,00 грн.; 3) по адміністративним штрафам та іншим санкціям, який виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 805200,00 грн. згідно ППР №0779602301 від 30.12.2024р. Як зазначав позивач у позові інформація щодо оскарження наведених податкових повідомлень-рішень у контролюючого органу відсутня, а тому вони є узгодженими та у зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені терміни суми грошових зобов`язань такі грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу з урахуванням вимог ст.ст.56,57 ПК України. Також позивач зазначає, що контролюючим органом відповідно до ст.59 Податкового кодексу України було сформовано податкову вимогу від 05.02.2024р. №0001843-1302-1301, яка була направлена на адресу платника податків. За викладеного, позивач вважає, що він, як контролюючий орган, набув права звернутися до суду з адміністративним позовом про стягнення суми податкового боргу з платника податків відповідача у розмірі 811722,33 грн. у відповідності до вимог ст.ст. 19, 20, 95 Податкового кодексу України.
Ухвалою суду від 01.12.2025р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано, зокрема, відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати суду докази сплати спірного податкового боргу або оскарження зазначених у позові ППР у встановленому законодавством порядку, з урахуванням вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач, у строки встановлені ухвалою суду від 01.12.2025р., відзиву на позов суду не надав, як і не надав доказів сплати податкового боргу або доказів оскарження ППР у встановленому законодавством порядку.
У відповідності до положень ч.6 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
При цьому, як встановлено судом у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармстар» відсутній електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), тому останнього про відкриття провадження у даній справі було повідомлено засобами поштового зв`язку та засобами електронного зв`язку відповідно до вимог ст.ст. 124, 126, 129, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується поштовим конвертом та довідкою про доставку електронного листа, наявними в матеріалах справи.
Надіслана судом ухвала про відкриття провадження у справі на адресу відповідача: 49000, м. Дніпро, пр-т Науки, буд. 128 , була повернута за зворотньою адресою до суду 30.12.2025р. з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
У разі повернення поштового відправлення із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» або «за закінченням терміну зберігання» відповідач вважається повідомленим належним чином з урахуванням ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зазначена правова позиція щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи у зв`язку із поверненням конверту з незалежних від суду причин узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у його постанові від 16.12.2020р. у справі №120/4080/19-а.
У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 30.03.2026р. було продовжено строк розгляду даної справи до 30.03.2026р.
Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається судом 30.03.2026р., у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Частиною 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Тобто, позивач - контролюючий орган є суб`єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.
Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармстар» з 16.12.2020р. зареєстрований як юридична особа, знаходиться за адресою: 50007, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Науки, буд. 128 та з 04.05.2024 р. перебуває на обліку в Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Згідно наданих розрахунків пені, довідки про стан розрахунків платника податків з бюджетом, витягів з інтегрованої картки платника податків, відповідач має податковий борг на загальну суму 811722,33 грн.
Вказаний податковий борг виник внаслідок несплати у встановлені строки суми грошового зобов`язання, визначеного платником самостійно та визначеного контролюючим органом, а саме:
- згідно податкової декларації №9384367159 від 26.02.2024р. з податку на прибуток підприємств за 2023 рік нараховано платником самостійно грошове зобов`язання за платежем Податок на прибуток за основним платежем 1862,00 грн., з граничним терміном сплати – 11.03.2024р. (з урахуванням вихідних днів), датою виникнення податкового боргу є 12.03.2024р.,
- згідно податкового повідомлення-рішення №49899/13-01-04-07/44008957 від 18.11.2024р. до відповідача за порушення, встановленого на підставі акту перевірки застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн. за платежем Податок на прибуток підприємств, які сплачують інші підприємства, яке було доставлено до Електронного кабінету відповідача 19.11.2024р., а відтак, датою виникнення податкового боргу є 04.12.2024р.;
- згідно податкового повідомлення-рішення №35957/13-01-04-07/44008957 від 20.08.2024р. до відповідача за порушення, встановленого на підставі акту перевірки застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн. за платежем Податок на прибуток підприємств, які сплачують інші підприємства, яке було доставлено до Електронного кабінету відповідача 22.08.2024р., а відтак, датою виникнення податкового боргу є 06.09.2024р.;
- згідно податкового повідомлення-рішення №18526/13-01-04-07/44008957 від 17.08.2023р. до відповідача за порушення, встановленого на підставі акту перевірки застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн. за платежем Податок на прибуток підприємств, які сплачують інші підприємства, яке було направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та повернуто на адресу контролюючого органу 11.12.2023р., а відтак, датою виникнення податкового боргу є 26.12.2023р.;
- згідно податкового повідомлення-рішення №26358/13-01-04-07/44008957 від 17.11.2023р. до відповідача за порушення, встановленого на підставі акту перевірки застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн. за платежем Податок на прибуток підприємств, які сплачують інші підприємства, яке було направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та отримано останнім 27.12.2023р., а відтак, датою виникнення податкового боргу є 11.01.2023р.;
- згідно податкового повідомлення-рішення №0779602301 від 30.12.2024, до відповідача за порушення, встановленого на підставі акту перевірки застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 805200,00 грн. за платежем Адміністративні штрафи та інші санкції (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплено за ГУ ДФС-рай), яке було направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та повернуто на адресу контролюючого органу 17.01.2025р., а відтак, датою виникнення податкового боргу є 03.02.2025р., що підтверджується копіями відповідних податкових повідомлень-рішень, податкової декларації, поштових конвертів та квитанцій про доставку документів в Електрониий кабінет, наявними у справі.
Окрім того, за приписами п.п.129.1.1, п.п.129.1.2, п.п.129.1.3 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України визначено, що нарахування пені розпочинається: 1) при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом; 2) при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); 3) при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.
Пунктом 129.4 ст.129 Податкового кодексу України передбачено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
На суми заниження податкового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.2 та 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, нараховується пеня за кожний календарний день заниження податкового зобов`язання, включаючи день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення його сплати, починаючи з 91 календарного дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Так, згідно наявних в матеріалах справи розрахунків пені вбачається, що контролюючим органом було нараховано пеню у загальній сумі 580,33 грн., а саме: на податкову декларацію з податку на додану вартість №9388381112 від 20.12.2021р. – 0,43 грн.; на податкову декларацію з податку на додану вартість №9034696766 від 18.02.2022р. – 37,65 грн.; на ППР №1852/13-01-18-08/44008957 від 03.02.2022р. – 264,88 грн.; на податкову декларацію з податку на додану вартість №9188412483 від 20.09.2022р. – 18,83 грн.; на податкову декларацію з податку на додану вартість №9029386939 від 20.02.2023р. – 16,66 грн.; на ППР №15589/13-01-04-07/44008957 від 05.07.2023р. – 217,89 грн.; на ППР №19869/13-01-04-07/44008957 від 11.09.2023р. – 23,99 грн.
У зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені строки узгоджених податкових зобов`язань, контролюючим органом були вжиті заходи щодо примусового стягнення податкового боргу та на виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога форми «Ю» №0001843-1302-1301 від 05.02.2024р. на загальну суму податкового боргу платника податку станом на 04.02.2024р. у розмірі 5780,00 грн., яка була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та повернута на адресу контролюючого органу, що підтверджується копіями відповідної вимоги та поштового конверту, наявними у справі.
Відповідно до вимог п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України (далі ПК України) у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків визначається календарною датою.
Згідно статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Як передбачено пунктом 54.5. статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
За ст. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до пунктів 95.1-95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Відповідно до абзацу е пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 811722,33 грн., що виник на підставі вищезазначених податкових повідомлень-рішень та податкової декларації, доказів оскарження податкових повідомлень-рішень у судовому порядку відповідачем суду не надано, як і не надано доказів погашення такого податкового боргу, тому він (податковий борг) вважається узгодженим, а позовні вимоги про стягнення зазначеного податкового боргу у вказаному розмірі підлягають задоволенню.
Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у його постанові від 19.05.2020р. у справі №809/12/17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому, у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
У той час, слід відмітити, що межах розгляду даної справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням, аналогічно суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати і оцінку правильності нарахування пені. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження дій контролюючого органу з нарахування пені, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
Вказана позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.06.2023 у справі №160/13436/22.
У відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, при цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідач у встановлені строки відзиву на позов не подав, як і не надав жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про оскарження наведених у позові ППР у встановленому законодавством порядку або про сплату податкового боргу в сумі 811722,33 грн. у встановлені законодавством строки.
За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачем щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 811722,33 грн., а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не находить підстав для їх розподілу, оскільки, по-перше, відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз; по-друге, позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову згідно п.27 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармстар" про стягнення 811722,33 грн. - задовольнити повністю.
Стягнути з розрахункових рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармстар" (50007, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр-т Науки, буд. 128; код ЄДРПОУ 44008957) до бюджету податковий борг у розмірі 811722,33 грн. (вісімсот одинадцять тисяч сімсот двадцять дві гривні 33 коп.).
Розподіл судових витрат не здійснюється згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва