ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

16 березня 2026 року	Справа № 160/30067/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, подана представником позивача - адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною, у якій позивач просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 045550031043 від 30.07.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.2000 до 06.01.2006, з 01.06.2007 до 30.07.2009 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 19.05.1984 та від 09.01.2006 відповідно, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити пенсію з 23.07.2025.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.07.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області № 045550031043 від 30.07.2025 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.07.2000 до 06.01.2006, з 01.06.2007 до 30.07.2009 згідно з трудовою книжкою у зв`язку з відсутністю інформації про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків. Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його протиправним, необґрунтованим, прийнятим без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення. Зазначив, що відповідальність за несплату страхових внесків роботодавцем не може перекладатися на працівника, тому несплата страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача спірних періодів його роботи.
Ухвалою від 22.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. 
07.11.2025 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з доданими до нього документами, які стосуються іншої особи, а не позивача у справі, що розглядається.
Також 07.11.2025 надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Зазначив, що 23.07.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до територіальних органів Пенсійного фонду України. 30.07.2025 за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області розглянуто заяву та додані до неї документи та прийнято рішення № 045550031043 про відмову у призначенні пенсії за віком. Страховий стаж становить 29 років 2 місяці 17 днів. За результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.07.2000 до 06.01.2006, з 01.06.2007 до 30.07.2009 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 19.03.1984, оскільки відсутня інформація про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків згідно з даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058-VI, з урахуванням наявних документів, заявник набуде після досягнення 63-річного віку, з 31.07.2028. Наявність записів у трудовій книжці про періоди роботи не звільняє від урахування інших умов, встановлених Законом № 1058-VI, Порядком № 637, Порядком № 22-1, необхідних для призначення пенсії за віком. Трудовий стаж стає страховим виключно за умови сплати страхових внесків. У даному випадку обов`язок з їх утримання і сплати покладався на підприємство, що встановлено приписами частини 1 статті 14 Закону № 1058-ІV. Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не допускало неправомірних дій стосовно позивача.
Відповідь на відзив та заперечення до суду не надійшли. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.07.2025 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності заяву від 23.07.2025 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та прийнято рішення № 045550031043 від 30.07.2025 про відмову у призначенні пенсії. У рішенні зазначено, що вік заявника становить 59 років, страховий стаж - 29 років 02 місяці 17 днів. За результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.07.2000 до 06.01.2006, з 01.06.2007 до 30.07.2009 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 19.03.1984, оскільки відсутня інформація про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків згідно з даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням наявних документів, заявник набуде після досягнення 63 річного віку, з 31.07.2028. 
Відповідно до розрахунку стажу позивача (форми РС-право) до страхового стажу тривалістю 29 років 02 місяці 17 днів зараховано такі періоди: 01.09.1982-26.02.1985 (навчання), 29.08.1985-09.10.1985, 15.10.1985-15.11.1987 (військова служба строкова), 11.02.1988-11.07.1988, 12.07.1988-01.04.1991, 02.04.1991-18.07.1991, 23.07.1991-06.04.1992, 07.04.1992-07.09.1993, 01.12.1994-01.09.1995, 25.01.1996-18.03.1996, 19.03.1996-10.06.1997, 07.08.1997-31.07.1998, 03.08.1998-27.05.1999, 12.06.1999-30.06.2000, 09.01.2006-30.04.2007, 01.11.2012-30.06.2025.
У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 містяться, зокрема, такі записи про його роботу:
12.06.1999-01.08.2000 електриком у Дніпропетровському навчально-виробничому центрі № 2;
02.08.2000-06.01.2006 електриком в Товаристві з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «ХІМПРОМРЕСУРСИ»;
01.06.2007-30.07.2009 охоронцем у Приватному підприємстві «УКРТЕХНОКОРТ».
Отже, до страхового стажу позивача частково зараховано період його роботи у Дніпропетровському навчально-виробничому центрі № 2 з 12.06.1999 до 30.06.2000.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону. 
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Наведене кореспондується положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За змістом статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Згідно із статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Страхові внески є умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. 
За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 340/1454/21.
У постанові від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 Верховний Суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що роботодавцями позивача не виконувався обов`язок зі сплати страхових внесків, зокрема, про застосування до страхувальників фінансових санкцій за несплату страхових внесків.
Суд зазначає, що позбавлення позивача соціальної захищеності за час його роботи внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по нарахуванню та сплаті внесків до Пенсійного фонду України є неприпустимим і таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Протиправно не зарахувавши періоди роботи позивача з 01.07.2000 до 06.01.2006, з 01.06.2007 до 30.07.2009, які підтверджено записами у його трудовій книжці, до його страхового стажу, відповідач передчасно дійшов висновку про відсутність необхідного страхового стажу у позивача та відмовив у призначенні пенсії за віком. Така відмова є необґрунтованою, прийнятою без урахування та оцінки всіх обставин, що мають значення при прийнятті цього рішення.
За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 045550031043 від 30.07.2025 про відмову у призначенні пенсії позивачу та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення, зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з 01.07.2000 до 06.01.2006, з 01.06.2007 до 30.07.2009.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з 23.07.2025 суд зазначає, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Позивач звернувся за призначенням пенсії 23.07.2025, досяг пенсійного віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд зобов`язує відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 31.07.2025 - дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Зобов`язання органу призначення пенсії призначити позивачу пенсію є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Більше того, суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачем не наведено, а тому суд дійшов висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії за віком.
Такий спосіб захисту матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не є втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не було встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог у частині обрання способу захисту порушеного права позивача.
Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 1.348345749.1 від 10.10.2025.
Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 045550031043 від 30.07.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.2000 до 06.01.2006 та з 01.06.2007 до 30.07.2009, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 31.07.2025.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, місцезнаходження: 25009, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 7А, код ЄДРПОУ 20632802.
Повний текст рішення складено 16.03.2026.

Суддя В.В. Рянська