1	Справа № 335/10204/25  2/335/694/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалагінової А. В., 
за участі секретаря судового засідання Савченко О. І.,
представника позивачки адвоката Першина І. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Першина Ігоря Миколайовича до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК», ОСОБА_2 , треті особи – Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕЛЬТА БАНК», про усунення перешкод у здійсненні права власності,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2025 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Першина І. М. звернулась до суду з позовом до АТ «УКРСИББАНК», ОСОБА_3 , третя особа – Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про усунення перешкод у здійсненні права власності.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.03.2020 позивачка на підставі Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л. Д. за реєстровим № 2302 від 29.10.2019, та пп. 3.2.2.1, 3.2.2.2 Договору іпотеки ВЕМ № 24515 від 28.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В. І., набула права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших Реєстрів № 442566838 від 08.09.2025.
17.07.2020 позивачці стало відомо про наявність арештів, накладених на придбану нею квартиру, які містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна. Зокрема, з реєстраційним номером обтяження 13227952, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 09.11.2012 Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 25016979 від 09.11.2012, винесеної державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Кавраською Оленою Сергіївною, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-209 від 16.06.2010, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя. 
З метою скасування вищезазначеного арешту позивачка двічі зверталась до суду з позовами до АТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», однак в задоволенні її позовних вимог суди відмовили через залучення неналежного відповідача, оскільки на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором від 08.12.2011 права вимоги за кредитним договором № 1134827800 від 21.05.2008, заборгованість за яким була стягнута з ОСОБА_2 рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, за яким було видано вищезазначений виконавчий лист № 2-209 від 16.06.2010, перейшли до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», однак, докази переходу такого права вимоги були відсутні.
Представником позивачки були направлені адвокатський запит до АТ «УКРСИББАНК» з метою отримання доказів відступлення прав вимоги за вищезазначеним кредитним договором, однак у наданні таких доказів було відмовлено.
На адвокатський запит Лівобережний ВДВС у м. Запоріжжі повідомив, що виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа знищено за закінченням терміну зберігання, а виконавчий лист було повернуто АТ «УКРСИББАНК».
Оскільки позивачка набула право власності на спірну квартиру як на предмет іпотеки в позасудовому порядку, тому вважає відсутніми підстави для збереження арешту майна, накладеного в межах виконавчого провадження, боржником за яким є попередній власник квартири.
Посилаючись на положення ст.ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), правові висновки Великої Палати Верховного Суду, просить усунути ОСОБА_1 перешкоди шляхом зняття арешту та обтяження з квартири АДРЕСА_2 із реєстраційним номером обтяження 13227952, зареєстрованого 09.11.2012 на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-209 від 16.06.2010, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, судові витрати покласти на позивача (а.с. 1–6).
Відповідач-1 АТ «УКРСИББАНК» в особі представниці Юрченко С. О. позовні вимоги не визнала, у відзиві зазначивши, що 21.05.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» (змінено назву на АТ «УКРСИББАНК» 21.09.2009) та ОСОБА_4 як Позичальником договір про надання споживчого кредиту № 11348278000, за умовами якого Позичальник отримав кредит розміром 61 277 доларів США зі строком повернення 21.05.2029. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 21.05.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач-2 зобов`язався відповідати за невиконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2010 у справі № 2-209/10 стягнуто солідарно на користь АТ «УКРСИББАНК» з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором та відповідними договорами поруки.
Виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь АТ «УКРСИББАНК» було пред`явлено банком до виконання. 12.03.2011 Жовтневим ВДВС м. Запоріжжя відкрито виконавче провадження 25016979. З відповіді третьої особи вбачається, що 15.05.2015 виконавче провадження було завершене (виконавчий документ повернуто стягувачу АТ «УКРСИББАНК»). Станом на момент підготовки відзиву в банку відсутня вказана постанова, а також докази того, що виконавчий лист та вказана постанова були повернуті на адресу АТ «УКРСИББАНК».
Спірний арешт було накладено в межах виконавчого провадження 25016979, однак позивач не долучив до позовної заяви інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав, яка зазначена у переліку додатків до позову, тому вважає, що вказаний факт позивачем достатніми і достовірними доказами не доведено.
У подальшому виконавчий лист до стягнення банком не пред`являвся, оскільки 08.12.2011 АТ «УКРСИББАНК» відступив права кредитора за Кредитним договором Публічному акціонерному товариству «Дельта банк». Згідно з п. 1.1 договору купівлі-продажу прав вимоги, поняття «право вимоги» означає всі права вимоги Продавця в якості Кредитодавця по відношенню до Позичальників, а також всі права вимоги до Осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення. Таким чином, АТ «УКРСИББАНК» з вказаної дати втратив і права стягувача за виконавчим листом по справі № 2-209/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , відповідно, права стягувача за вказаним виконавчим листом набув новий кредитор – АТ «Дельта Банк».
Враховуючи викладене, вважає, що для ухвалення рішення істотне значення має інформація про наявність/відсутність непогашеної заборгованості позивача перед новим кредитором, задоволення позову вважає можливим, якщо позивач доведе факт її відсутності.
Крім того, зазначає, що АТ «УКРСИББАНК» ніяким чином не порушило права позивачки, не вправі звертатись до виконавчої служби з питання зняття арешту з вказаного майна, втратив статус кредитора за Кредитним договором і статус стягувача у виконавчому провадженні, а тому не є належним відповідачем у справі.
Просив залучити до участі у цій справі ПАТ «Дельта Банк», у задоволенні позовних вимог до АТ «УКРСИББАНК» відмовити (а.с. 38–40).
Відповідач-2 ОСОБА_2 позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що 19.12.2025 подав суду письмову заяву (а.с. 73).
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді від 14.10.2025 позовну заяву залишено без руху із наданням строку на усунення її недоліків – 10 днів з дня вручення копії ухвали (а.с. 26).
15.10.2025 представник позивача отримав ухвалу від 14.10.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 27). 
17.10.2025 від представника позивача надійшли матеріали в порядку усунення недоліків (а.с. 29–31).
Ухвалою від 17.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 20.11.2025 (а.с. 32).
23.10.2025 від відповідача АТ «УКРСИББАНК» в особі представниці Юрченко С. О. надійшов відзив на позовну заяву, зміст якого наведено судом вище (а.с. 38–40), з доданими до нього документами.
14.11.2025 від представника позивачки Першина І. М. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем-1 не доведено факт відступлення прав вимоги за кредитним договором, а тому відсутні підстави для заміни відповідача у цій справі. Крім того, відсутність вказаних доказів було підставою для відмови в задоволенні позову у справі № 335/9470/24 (а.с. 57–58).
Разом із тим, відзив відповідача-1 була доставлена адвокату Першину І. М. в його електронний кабінет в системі «Електронний суд» 23.10.2025 (а.с. 54). Ухвалою від 17.10.2025 позивачу встановлювався строк для надання відповіді на відзив – 5 днів з дня отримання відзиву. Отже, відповідь на відзив надійшла після спливу встановленого судом строку на її подання, а тому на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України вказана відповідь залишається без розгляду.
19.11.2025 від представниці відповідача-1 Юрченко С. О. надійшла заява про залучення ПАТ «Дельта Банк» до участі у цій справі в якості третьої особи на стороні відповідача, оскільки рішення у справі може вплинути на права та обов`язки вказаної юридичної особи (а.с. 67).
20.11.2025 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи на 19.12.2025.
19.12.2025 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову в повному обсязі (а.с. 73).
19.12.2025 підготовче судове засідання не відбулось через зайнятість судді у кримінальному провадженні, підготовче судове засідання призначене на 27.01.2025.
Ухвалою судді від 27.01.2026 задоволено заяву представника відповідача-1 Юрченка С. О. та залучено до участі у даній цивільній справі ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕЛЬТА БАНК» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Підготовче судове засідання відкладено до 20.02.2026 року до 11:00 год. Встановлено третій особі строк для подання письмових пояснень на позов – 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали (а.с. 83–84).
Копію вказаної ухвали, а також копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з доданими до неї документами було надіслано ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», однак у визначений ухвалою від 27.01.2025 строк ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» не подано письмових пояснень на позов.
10.02.2026 від представника позивачки адвоката Першина І. М. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення письмових доказів, а саме копій рішень судів у справах №№ 335/10609/20, 335/9470/24, та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (а.с. 90–138).
Ухвалою суду від 20.02.2026 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 16.03.2026 на 15:30 год. (а.с. 142).
16.03.2026 судове засідання відкладене у зв`язку із першою неявкою в судове засідання представника відповідача-1, відповідача-2 та представників третіх осіб та не повідомленням ними причин неявки згідно з положеннями ст. 223 ЦПК України – до 09.04.2026.
Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, направила до суду свого представника.
Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав з підстав, що викладені у ньому, та просив задовольнити в повному обсязі.
Представниця відповідача-1 у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення судового засідання не подавала. За таких обставин та враховуючи, що представниця відповідача-1 висловила заперечення проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов, подала у підготовчому судовому засіданні докази, які вважала необхідними, суд, за відсутності визначених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення судового засідання, вважав за можливе розглянути справу за її відсутності.
Відповідач-2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у раніше поданій заяві про визнання позову просив розглянути справу за його відсутності.
Представник третьої особи-1 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, письмових пояснень на позов не подав. Оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.
Представник третьої особи-2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, письмових пояснень на позов не подав. Оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.
09.04.2026 судом завершено розгляд цієї справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для його ухвалення до 17.04.2026.
Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах позовних вимог, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2010 року у справі № 2-209/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (61050, м. Харків, пр. Московський, 60, МФО 351005, ЄДРПОУ 09807750, к/с 32009100100 в УНБУ в Харківській області) суму заборгованості за договором споживчого кредиту № 11348278000 від 21.05.2008 у розмірі 479 999,16 грн. та 1 402,03 грн пені, із них: 453 717,09 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 26 282,07 грн – заборгованість по простроченим процентам; 425,01 грн – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 977,02 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, та судові витрати (а.с. 50–51). 
Цим рішенням встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору поруки, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 21.05.2008 № 11348278000/П, поручився за виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору № 11348278000 від 21.05.2008, за яким ОСОБА_4 отримала кредит розміром 61 277,00 доларів США.
На підставі вказаного рішення Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчі листи № 2-209, які 11.03.2011 було пред`явлено стягувачем ПАТ «Укрсиббанк» до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції для примусового виконання. Постановою державного виконавця вказаного Відділу від 12.03.2011 відкрито виконавче провадження № 25016979 на підставі виконавчого листа № 2-209 від 16.06.2010 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми розміром 481 401,19 грн (а.с. 45).
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.09.2025 № 442566838 випливає, що 09.11.2012 за № 13227952 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зроблено запис про арешт нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Кавраської О. С. від 09.11.2012 у виконавчому провадженні № 2501679 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка перебуває у власності ОСОБА_2 (а.с. 111–112).
У відповідь на адвокатський запит представника позивачки Лівобережним відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано відповідь від 12.09.2025 № 103225/4, за змістом якої повідомлено, що у Вознесенівському (раніше – Орджонікідзевському) відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження № 25016979 з примусового виконання виконавчого листа № 2-209 виданого 16.06.2010 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 481 401,19 грн. 
В межах цього виконавчого провадження 09.11.2012 внесено запис про обтяження № 13227952. 05.05.2015 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». 
ПАТ «Укрсиббанк» повторно пред`явив виконавчий лист № 2-209 до примусового виконання. 06.10.2015 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48882863. 29.03.2016 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 вказаного Закону. 
На теперішній час виконавче провадження № 25016979 завершене шляхом повернення виконавчого документа стягувачу, а виконавчий лист № 2-209 повторно пред`явлено в рамках виконавчого провадження № 48882863, яке також завершене 29.03.2016.
Щодо питання заміни стягувача у виконавчому провадженні № 25016979 повідомлено, що відповідні судові рішення чи постанови державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження відсутні. Останнім відомим стягувачем за вказаним виконавчим документом є ПАТ «Укрсиббанк».
Архівна справа щодо ОСОБА_2 знищена, а тому надати інформацію про підтвердження отримання повернутого виконавчого документа стягувачем наразі не вбачається можливим (а.с. 17).
29.10.2019 між ПАТ «РОДОВІД БАНК» як Первісним іпотекодержателем та ОСОБА_1 як Новим іпотекодержателем укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченим 28.12.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В. І. за реєстровим № 1-1816. За змістом цього договору, 28.12.2006 Первісним іпотекодержателем і ОСОБА_2 як Іпотекодавцем в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 34.2/ІЖ-007.06.1 від 28.12.2006, укладеним між Первісним іпотекодержателем та Іпотекодавцем, було укладено вищезазначений договір іпотеки. На підставі Протоколу електронного аукціону № UA-ЕА-2019-08-19-000218-b від 01.10.2019, складеного ТОВ «ДЕРЖЗАКУПІВЛІ.ОНЛАЙН», між Первісним іпотекодержателем і Новим іпотекодержателем 29.10.2019 було укладено договір № 35 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за Кредитним договором, відповідно до якого Первісний іпотекодержатель відступив на користь Нового іпотекодержателя право вимоги за Кредитним договором.
Згідно з п. 1.1 р. 1 цього Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний іпотекодержатель відступає (передає), а Новий іпотекодержатель набуває (приймає) належні Первісному іпотекодержателю права за Іпотечним договором, включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, право задовольнити свої вимоги за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором… Предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно житлового призначення, а саме квартира АДРЕСА_2 (а.с. 9–10).
Також позивачкою надано копію Протоколу електронного аукціону № UA-ЕА-2019-08-19-000218-b від 01.10.2019, складеного ТОВ «ДЕРЖЗАКУПІВЛІ.ОНЛАЙН», за змістом якого ОСОБА_1 придбала лот, до якого включено право вимоги за кредитним договором № 34.2/ІЖ-007.06.1 від 28.12.2006, укладеним з фізичною особою, забезпеченням за яким є трикімнатна квартира загальною площею 65,24 кв.м, житловою площею 43,44 кв.м по АДРЕСА_3 (а.с. 8).
16.03.2020 ОСОБА_2 засвідчив у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О. В. заяву, якою підтвердив, що 15.02.2020 одержав заяву від нового іпотекодержателя ОСОБА_1 про порушення ним зобов`язань за Кредитним договором, укладеним ним з ПАТ «РОДОВІД БАНК» 28.12.2006, та набуття нею права вимоги за іпотечним договором, посвідченим 28.12.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В. І. за реєстровим № 1-1816. Умови договору не виконані ним на теперішній час. Цією заявою повідомляє, що не заперечує щодо звернення стягнення в позасудовому порядку на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_2 , в рахунок виконання основного зобов`язання, згідно з умовами п. 3.2.2 договору іпотеки, посвідченого 28.12.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В. І. за реєстровим № 1-1816, та ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 11).
Також позивачкою надано копію договору іпотеки від 28.12.2006, згідно з п. 3.2.2 якого передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Зокрема, згідно з пп. 3.2.2.8 цього договору, в разі переходу права власності на предмет іпотеки від Іпотекодавця до Іпотекодержателя, цей договір є правовстановлюючим документом та правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (а.с. 12–15).
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.09.2025 № 442566838 випливає, що 16.03.2020 за ОСОБА_1 на підставі вищезазначеного договору про відступлення прав за договором іпотеки від 29.10.2019 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 111–112).
Згідно з відповіддю № 2276356 від 27.01.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 і наразі є власником вказаної квартири. При цьому у розділі «Відомості про документи-підстави права власності» зазначені вищезазначений договір про відступлення прав за договором іпотеки від 29.10.2019 та іпотечний договір від 28.12.2006, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В. І. за реєстровим № 1-1816 (а.с. 81–82).
Право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру ніким, зокрема і сторонами у цій справі, не оспорюється.
Разом із тим, вищезазначений арешт на квартиру, накладений в рамках виконавчого провадження № 25016979, яке є завершеним, і стягувачем за яким був відповідач-1, а боржником відповідач-2 у цій справі, перешкоджає позивачці у реалізації свого права власності, зокрема, праві користування, володіння та розпорядження цією квартирою, що і стало підставою звернення останньої до суду із цим позовом про усунення цих перешкод у здійсненні її права власності. 
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. 
Частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Подібні висновки щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08.12.2022 у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22). 
З метою зняття вищезазначеного арешту позивачка ОСОБА_1 двічі зверталась до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя (попередня назва суду – Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя) з відповідними позовами про усунення перешкод у здійсненні права власності. 
Зокрема, в провадженні суду перебувала цивільна справа № 335/10609/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк», Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про усунення перешкод у здійсненні права власності, у якій вона просила усунути перешкоди шляхом зняття арештів та обтяжень з квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2058537223101, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме обтяження із реєстраційним номером 13227952, зареєстрованого 09.11.2012 реєстратором Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 25016979 від 09.11.2012, винесеної державним виконавцем.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2022 в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення суду мотивовано тим, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішень, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, суд вважав, що позивачкою неправильно обрано спосіб захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 12.12.2023 рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2022 залишено без змін. У цій постанові зазначено, що посилання суду першої інстанції на те, що позивачкою мала бути подана скарга на дії або бездіяльність виконавчої служби не є правильним з огляду на те, що під час виконання судових рішень лише сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Позивачка не є стороною виконавчого провадження, принаймні вона не надала таких відомостей, хоча отримала за договором право вимоги від попереднього кредитора. Разом з тим таке посилання суду першої інстанції не впливає на остаточне вирішення справи з огляду на те, що підстави для задоволення позову відсутні. Позивачкою не залучені до участі у справі ані боржник, зобов`язання якого були забезпечені арештом, ані особи, які залучені до участі у кримінальній справі як потерпілі від злочину про неправомірне заволодіння їхньою квартирою. Заявляючи вимоги до АТ «Укрсиббанк» та відділу державної виконавчої служби, позивачка не зазначила чим саме цими особами порушуються її права. Натомість до участі в справі не залучені належні відповідачі, які мали матеріальні права на спірну квартиру та чиї права й обов`язки були забезпечені накладеними арештами. 
Постановою Верховного Суду у справі № 335/10609/20, провадження № 61-1109св24, від 13.03.2024 рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2022 та постанова Запорізького апеляційного суду від 12.12.2023 залишені без змін. У цій постанові суд касаційної інстанції погодився з висновком судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачка не довела відсутності заборгованості за кредитними зобов`язаннями і виконання судового рішення у справі № 2-209, не заявила вимоги до кредитора, на користь якого накладено арешт на спірну квартиру (останній відомий кредитор - ПАТ «Дельта Банк»), а також боржника ОСОБА_2 .
У серпні 2024 року позивачка вдруге звернулась до суду з аналогічними позовними вимогами, визначивши відповідачами АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 , а третьою особою – Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 
Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 26.08.2025 у справі № 335/9470/24, провадження № 2/335/238/2025, в задоволенні позову ОСОБА_1 знову відмовлено (а.с. 93–109). 
Підставою для відмови у позові в цьому рішенні, серед іншого, зазначено таке. На обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на висновки судів у справі № 335/10609/20, зокрема на те, що Верховний Суд встановив, що на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором від 08.12.2011 права вимоги за кредитним договором №11348278000 від 21.05.2008 перейшли від первісного кредитора АТ «УкрСиббанк» до нового кредитора ПАТ «Дельта Банк», а відтак відповідачами у справі позивач визначив боржника – ОСОБА_2 та відповідачем з урахуванням заміни первісного відповідача під час судового провадження - ПАТ «Дельта Банк». Разом із тим, у справі № 335/10609/20 обставини щодо переходу права вимоги від АТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» не є встановленими та положення ст. 82 ЦПК України на них не розповсюджується і вони підлягають доказуванню в загальному порядку. 
У межах розгляду вказаної цивільної справи позивачка вказані обставини, а саме перехід права вимоги від АТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», не довела жодним доказом, АТ «Укрсиббанк» до справи не залучила, як і не заявляла клопотання про витребування доказів щодо відступлення прав вимоги до особи, в інтересах якої було накладено арешт на нерухоме майно. В матеріалах справи відсутня будь-яка інформація та докази на підтвердження того, що ПАТ «Дельта Банк» є боржником, або особою, в інтересах якої накладено арешт на майно, або особою, якій передано реалізоване майно в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-209, виданого 16.06.2010 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя, і є особою, яка порушує, не визнає або оспорює її права. Відсутня така інформація й у Інформаційній довідці (Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 21.08.2024р. № 391789634), на яку позивачка посилалась у своєму позові. 
З урахуванням відсутності в матеріалах вказаної справи будь-яких доказів переходу права вимоги за кредитом від АТ «Укрсиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», як і заміни стягувача у виконавчому провадженні № 25016979 АТ «Укрсиббанк» на ПАТ «Дельта Банк», підстав вважати ПАТ «Дельта Банк», поряд з боржником - ОСОБА_2 , особою, в інтересах якої накладено арешт, а відтак і належним відповідачем, судом не встановлено. 
Окрім того, суд у вказаній справі послався на лист від 25.07.2024 за № 60-845/24, яким Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як державна установа, яка здійснює виведення неплатоспроможних банків з ринку, повідомив, що за наявними у нього даними (тобто даними які містяться у Єдиній операційно-інформаційній системі, у якій зберігається інформація щодо кредитів неплатоспроможних банків, рахунків, руху коштів по рахунках, відкритих в неплатоспроможних банках з дати запровадження тимчасової адміністрації в них) відсутня будь-яка інформація за Кредитним договором № 11348278000 від 21.05.2008, укладеним з ОСОБА_2 . У цьому листі Фонд повідомив, що виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом міста Запоріжжя у справі № 2-209 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на адресу Фонду та АТ «Дельта Банк» від органів виконавчої служби за вказаним номером судової справи не надходив.
Вказане рішення суду у справі № 335/9470/24, провадження № 2/335/238/2025, її учасниками в апеляційному та касаційному порядках не оскаржувалось, і набрало законної сили 28.09.2025 (а.с. 110).
Суд звертає увагу, що і у цій справі, в якій втретє розглядаються вимоги ОСОБА_1 щодо зняття вищезазначеного арешту, не надано доказів переходу прав вимоги від АТ «УКРСИББАНК» до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» саме до ОСОБА_2 , який є поручителем за відповідним договором поруки, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 21.05.2008 № 11348278000/П, з метою забезпечення зобов`язань ОСОБА_4 перед вказаним Банком за кредитним договором №11348278000 від 21.05.2008, заборгованість за яким була стягнута з ОСОБА_2 та інших осіб вищезазначеним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-209. Також, як встановлено судом вище, заміна стягувача з АТ «УКРСИББАНК» на ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» у виконавчому провадженні № 25016979, в межах якого накладено спірний арешт на квартиру, що на той час належала на праві власності ОСОБА_2 , не проводилась.
Представниця відповідача-1 АТ «УКРСИББАНК», заперечуючи у відзиві проти позову ОСОБА_1 , зокрема, з підстав залучення неналежного відповідача, не надала доказів відступлення прав вимоги до ОСОБА_2 іншій особі – ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Долучена до відзиву виписка з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 та витяг за вказаним Договором вказаних обставин не підтверджують. Окрім того, у вказаному витягу зазначено кредитний договір №11348278000 від 21.05.2008, боржником за яким є ОСОБА_4 , та перелічено договори застави та поруки, права за якими відступаються, заставодавцями (поручителями) за якими є ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 46, 47). ОСОБА_2 серед переліку вказаних осіб, як і відомостей про договір поруки, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 21.05.2008 № 11348278000/П, вказана виписка не містить.
Також суд звертає увагу, що з боку відповідача-1 не надано акту приймання-передачі прав вимоги, як то передбачено умовами п. 2.3 р. 2 договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 (а.с. 47 – зворот).
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачкою вірно визначено коло відповідачів у цій справі, а саме зазначено відповідачем-1 АТ «УКРСИББАНК» як особу, в інтересах якої було накладено спірний арешт на квартиру, і яка була стягувачем у виконавчому провадженні № 25016979, та відповідачем-2 ОСОБА_2 , права якого були обтяжені спірним арештом і який у вказаному виконавчому провадженні виступав боржником.
Також суд вважає необґрунтованими доводи відзиву представниці відповідача-1 про необхідність доведення ОСОБА_1 відсутності у неї заборгованості перед новим кредитором (ПАТ «ДЕЛЬТА БАНКОМ»), оскільки ОСОБА_1 набула право власності на вищезазначену квартиру в порядку відступлення їй з боку ПАТ «РОДОВІД БАНК» права вимоги за іпотечним договором від 28.12.2006, укладеним між ПАТ «РОДОВІД БАНК» і ОСОБА_2 , на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», і її право власності наразі ніким не оспорюється. Отже, ОСОБА_1 не набувала обов`язків ОСОБА_2 за договором поруки, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 21.05.2008 № 11348278000/П, зокрема, і щодо сплати заборгованості за кредитним договором, за яким ОСОБА_2 був поручителем. Відтак, позивачка не зобов`язана доводити відсутність в неї вказаної заборгованості з метою скасування арешту з належної їй на праві власності квартири.
Крім того, суд також звертає увагу і на те, що останнє виконавче провадження щодо ОСОБА_2 з приводу стягнення з нього заборгованості за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-209 було завершене ще у 2016 році, що підтверджується вищезазначеною відповіддю Відділу ДВС на адвокатський запит представника позивачки. Водночас, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» становить 3 роки з моменту повернення виконавчого листа. До того ж, у рамках вказаних виконавчих проваджень стягнення на спірну квартиру, яка наразі належить позивачці, не зверталось.
За вказаних обставин, законні підстави для збереження спірного арешту майна відсутні, з огляду на що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Позивачка не просила суд здійснити розподіл судових витрат, а тому це питання судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76–80, 89, 141, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Першина Ігоря Миколайовича до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК», ОСОБА_2 , треті особи – Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕЛЬТА БАНК», про усунення перешкод у здійсненні права власності задовольнити повністю.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні майном шляхом скасування арешту квартири АДРЕСА_2 з реєстраційним номером обтяження 13227952, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 09 листопада 2012 року Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 25016979 від 09 листопада 2012 року, винесеної державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Кавраською Оленою Сергіївною, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-209 від 16 червня 2010 року, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено в повному обсязі 24 квітня 2026 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивачка – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ;
Відповідач-1 – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК», ЄДРПОУ 09807750, адреса: вул. Андріївська, буд. 2/12, м. Київ, 04070;
Відповідач-2 – ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Третя особа-1 – Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ЄДРПОУ 45028225, адреса: пр. Металургів, буд. 6, м. Запоріжжя, 69006;
Третя особа-2 – ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕЛЬТА БАНК», ЄДРПОУ 34047020, адреса: вул. Щорса, буд. 36Б, м. Київ, 01133.

Суддя А. В. Шалагінова