Копія

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року Справа № 608/734/26
Номер провадження2-а/608/93/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Яковець Н. В. 
з участю секретаря Южди Л. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - 

ВСТАНОВИВ:

В березні 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В позовній заяві посилається на те, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № R32050 від 28.01.2026, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено грошове стягнення у розмірі 17 000 грн. З вказаною постановою не погоджується, вважає її незаконною, прийнятою із порушенням вимог чинного законодавства, а відтак такою, що підлягає скасуванню. Так, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності являється факт непостановки ОСОБА_1 на військовий облік за новим місцем проживання, тобто порушення вимог ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Згідно з ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи. Наведена вище стаття вказує на необхідність постановки на облік у відповідному органі ТЦК та СП, за умови зміни місця проживання, а отже і зміни територіальної юрисдикції відповідного ТЦК та СП. Водночас, сам факт перебування ОСОБА_1 на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 йому незрозумілий, а причини постановки на облік у такому ТЦК та СП невідомі, з огляду на наступне. Позивач ніколи не мав місця проживання в межах м. Чорткова або прилеглих населених пунктів, як постійного, так і тимчасового, зареєстрованої адреси місця проживання в межах м. Чорткова також ніколи не мав, як і не проживав у Чорткові за фактом наявності статусу внутрішньо-переміщеної особи або ж у зв`язку із наявністю трудових відносин в межах такого населеного пункту. Тобто в даному випадку, позивачем не було вчинено жодних дій чи бездіяльності, котра свідчила б про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Копія постанови у справі про адміністративне правопорушення № R320560 від 28.01.2026 була отримана адвокатом Волянюком Д.В. разом із листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2508 від 27.02.2026. В даному випадку, за наслідком протиправного притягнення Позивача до відповідальності, відповідачем також і не було виконано вимоги ч. 1 ст. 285 КУпАП. Позивач самостійно був змушений звертатися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для отримання копії оскаржуваної постанови, якою він був незаконно притягнутий до відповідальності, тому просить поновити строк на оскарження постанови. Також просить стягнути на його користь судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. 
В березні 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідач категорично заперечує щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). Відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів України, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ. У разі зміни місця проживання або у разі, коли в паспорті громадянина України відсутні відмітки про реєстрацію місця проживання, призовниками, військовозобов`язаними та резервістами подається інформація, яка підтверджується документами або відомостями відповідно до Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад". Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.
З обставин справи та відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що позивач має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , набув статусу внутрішньо-переміщеної особи 04.03.2025, що підтверджується довідкою від 04.03.2025 №3226-7501831782 виданою УС та ВП Бучанської РДА (Бородянка). На військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 (Бородянка) Позивач став 25.03.2025. Таким чином, Позивач змінив своє місце проживання та зобов`язаний був звернутися до ТЦК та СП за новим місцем мешкання для постановлення на військовий облік військовозобов`язаних протягом семи днів з моменту отримання довідки про підтвердження статусу внутрішньо-переміщеної особи - 04.03.2025. Однак, на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 Позивач перебуває з 25.03.2025, тобто встановлений законом семиденний термін порушено. ІНФОРМАЦІЯ_6 (Бородянка) звернувся до Національної поліції України та шляхом інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційної системи МВС сформувалося повідомлення про порушення Позивачем правил військового обліку та необхідність його розшуку та доставлення для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Зауважує, що текст оскаржуваної постанови генерується Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів, залежно від допущеного правопорушення, та не доступний для редагування чи форматування. В тексті електронної постанови дотримані всі вимоги, визначені КУпАП. Постанова, винесена у такій формі повністю відповідає вимогам Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3 (додаток 6).
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Позивач самостійно подав заяву через електронний кабінет військовозобов`язаного в додатку "Резерв+" про визнання вчинення правопорушення, згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності 26.01.2026. Керівником ІНФОРМАЦІЯ_7 в межах повноважень розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову. Законодавством визначено, що заява за ст. 279-9 КУпАП подається про те, що особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. З урахуванням поданої Позивачем заяви про не оспорювання правопорушення, 28.01.2026 було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Шляхом інформаційної взаємодії між АІКС "Оберіг" та додатку "Резерв+" вказана постанова була направлена до особистого електронного кабінету Позивача. Також позивач скористався правом на оплату штрафу у розмірі встановленого законом мінімуму та оплатив штраф за скоєне правопорушення у розмірі 8 500 гривень. Тобто, Позивач не лише добровільно визнав вчинення правопорушення, про що подав відповідну заяву, але і добровільно оплатив штраф. Останнє підтверджується, зокрема, копією листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 27 лютого 2026 року, де вказано, що у зв`язку з добровільною оплатою Позивачем штрафу, стягувач - ІНФОРМАЦІЯ_8 направив лист до відділу державної виконавчої служби з проханням закрити виконавче провадження із примусового стягнення штрафу. Таким чином, постанова № R320560 від 28.01.2026 вважається виконаною та не підлягає скасуванню. 
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що факт наявності обов`язку постановки на військовий облік за новою адресою місця проживання не оспорюється, такий обов`язок був виконаний ОСОБА_1 . В даному випадку, предметом доказування є безпосередньо правомірність оскаржуваної постанови, її відповідність вимогам чинного законодавства, факт того, чи було дотримано при її винесені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідачем не наведено обставин та не надано доказів, що вказували б на правомірність його дій в частині притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою. 
Причини для зміни органу перебування на військовому обліку Позивачеві не відомі, оскільки у м. Чортків останній ніколи не проживав, самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про взяття на військовий облік не звертався, у зв`язку із відсутністю відповідних підстав не мав, як не мав задекларованого або зареєстрованого місця проживання на території, на яку поширюється юрисдикція ІНФОРМАЦІЯ_7 . Однак, жодних доказів на підтвердження факту того, що ІНФОРМАЦІЯ_9 було подано звернення до Національної поліції про необхідність доставки Позивача, до відзиву не долучено та Відповідачем не надано. Саме лише ствердження про відповідні обставини, не свідчить про факт їх дійсної наявності. 
Відповідач вказує на те, що ОСОБА_1 було визнано вину у вчиненому адміністративному правопорушенні. Однак, звертає увагу, що функціонал додатку «Резерв+» не надає можливості повно та всебічно ознайомитися із інкримінованим особі порушенням, а містить лише формальну, чітко не визначену відмітку із загальною фабулою, як то «Не стали на облік за новим місцем проживанням» чи будь-яку альтернативну, що вказує на теоретичну підставу для притягнення до відповідальності. Функціонал додатку «Резерв+» не вказує на часові межі такого правопорушення, будь-які його індивідуальні ознаки, що унеможливлює чітке розуміння пред`явленого особі обвинувачення. 
В свою чергу, за загальною практикою діяльності ТЦК та СП, що не відповідає вимогам чинного законодавства, одночасно із відображенням у додатку «Резерв+» відомостей про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, у електронному примірнику військово-облікового документа з`являється відмітка із набором слів «Порушення правил військового обліку», що наразі являється підставою для затримання особи та її доставки в порядку ст. 259 КУпАП. Тому маючи на меті усунути відображення відмітки із набором слів «Порушення правил військового обліку», Позивачем і було подано заяву про визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Виключно з метою унеможливити своє протиправне затримання, доставку до ТЦК та СП із подальшими свавільними діями працівників відповідного органу, Позивачем і було подано заяву про визнання вини. Проте визнання вини з боку особи, що притягається до адміністративної відповідальності не усуває обов`язку Відповідача у з`ясуванні та дослідженні обставин у справі про адміністративні правопорушення, не нівелює обов`язку останнього дотримуватися вимог чинного законодавства, зокрема ст. 247 КУпАП.
За умови фабули Оскаржуваної постанови, яка вказує на непостановку Позивача за новим місцем проживання, зміст постанови має відображати відповідні події, тобто вказувати на попереднє місце проживання, те, на яке воно було змінено, а також дату відповідних змін або її фіксацію, оскільки саме із цього дня повинен відраховуватися як 7-денний строк для постановки на облік, визначений ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», так і загальний строк притягнення до відповідальності, визначений ст. 38 КУпАП.
Водночас, як вбачається із наданих Відповідачем матеріалів, витягів із Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно особи Позивача, факт зміни місця проживання, зокрема його фіксація за наслідком постановки ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщеної особи відбувся 04.03.2025. Такі відомості були відомі Відповідачу з моменту внесення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, із їх подальшим відображенням в АІТС «Оберіг», а отже і були виявлені ІНФОРМАЦІЯ_9 при взятті ОСОБА_1 на військовий облік. Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, серед іншого, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. З моменту виявлення вчиненого Позивачем правопорушення минуло більше 3 місяців, що у відповідності до ст.ст. 38, 247 КУпАП виключає можливість початку провадження у справі про адміністративне правопорушення та, відповідно, виключає його притягнення до адміністративної відповідальності за будь-яких умов. Водночас, ІНФОРМАЦІЯ_9 не було здійснено притягнення Позивача до відповідальності протягом 3 місяців з моменту виявлення начебто вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а повторне виявлення «правопорушення» з боку ІНФОРМАЦІЯ_7 є неможливим.
Звертає увагу на вказівку Відповідача про генерування тексту постанови у справі про адміністративне правопорушення Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів, і його начебто відповідність вимогам чинного законодавства. Основним кодифікованим актом, щодо порядку притягнення до адміністративної відповідальності є безпосередньо Кодекс України про адміністративні правопорушення. Водночас порядок оформлення адміністративних матеріалів з боку органів ТЦК та СП врегулювано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом № 3 від 01.01.2024. В свою чергу, положеннями Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» не визначено функціоналу такого реєстру в частині оформлення адміністративних матеріалів в автоматичний спосіб, зокрема із складанням повного тексту постанови у справі про адміністративне правопорушення. Тому твердження Відповідача, як про генерування тексту Оскаржуваної постанови засобами АІТС «Оберіг» без можливості їх редагування чи форматування, чинному законодавству не відповідають в повній мірі, є абсурдними та такими, що на увагу не заслуговують. 
Враховуючи наведені обставини, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 та його представник Волянюк Д. В. в судове засідання не з`явилися, у відзиві просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, у відзиві просили розгляд справи проводити без участі представника та відмовити у задоволенні позову. 
Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. 
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Судом встановлено, що 28 січня 2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 винесено постанову № R320560 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП (за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності) щодо ОСОБА_1 , в якій зазначено, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік за новою адресою (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), чим допустив порушення правил військового обліку. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
З листа ІНФОРМАЦІЯ_7 № 2508 від 27.02.2026 року вбачається, що 27.02.2026 року надіслано до Чортківського відділу ДВС лист про завершення виконавчого провадження у зв`язку із вчасною оплатою штрафу ОСОБА_1 . 
Так, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності являється факт непостановки ОСОБА_1 на військовий облік за новим місцем проживання, тобто порушення вимог ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Позивач не погоджується із вказаною постановою, посилаючись на те, що свій обов`язок щодо постановки на облік він виконав, факт зміни місця проживання як внутрішньо переміщеної особи відбувся 04.03.2025, на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває з 25.03.2025. Проте причини для зміни органу перебування на військовому обліку на ІНФОРМАЦІЯ_8 йому не відомі, оскільки у м. Чортків останній ніколи не проживав, самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про взяття на військовий облік не звертався, у зв`язку із відсутністю відповідних підстав не мав, як не мав задекларованого або зареєстрованого місця проживання на території, на яку поширюється юрисдикція ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Притягненню до адміністративної відповідальності особи, обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про оборону України, особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із Указом Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України)).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Згідно частини 3 цієї статті - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до Примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
З аналізу приведених норм випливає, що відповідальність за ст. 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку, коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону № 1951-VIII, держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (надалі за текстом - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
За приписами ч. 2 ст. 5 Закону № 1951-VIII, держатель Реєстру:
1) забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру;
2) вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо Порядку ведення Реєстру, в яких визначає процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
3) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри";
4) забезпечує розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру;
5) надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру;
6) здійснює інші повноваження, передбачені законом.
Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону № 1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Відповідно до ч. 8, 9 ст. 5 Закону № 1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно з частиною 1 статті 7 Закону № 1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: 1) прізвище, відомості про зміну прізвища; 2) власне ім`я (усі власні імена), відомості про зміну власного імені; 3) по батькові (за наявності); 4) дата народження; 5) місце народження; 6) стать; 7) місце проживання та місце перебування; 7-1) номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 8) відомості про батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників та інших представників, а також дітей (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження) - виключно за згодою призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 8-1) відомості про сімейний стан особи та відомості про членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження) - виключно за згодою призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 9) реквізити паспорта громадянина України та документів, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну (серія, номер, дата видачі, орган, що видав, строк дії); 9-1) відомості про громадянство (зміну громадянства); (…) 32) відомості про особу, зниклу безвісти за особливих обставин; 33) відомості про внутрішньо переміщену особу; 34) відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
За приписами ч. 3 ст. 14 Закону № 1951-VIII, актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Цією частиною ст. 14 Закону № 1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію.
Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «;Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.
Реєстр здійснює отримання даних шляхом електронної інформаційної взаємодії з Єдиним державним демографічним реєстром для:
1) проведення зіставлення, звірки та верифікації інформації про фізичну особу відповідно до Закону України «Про публічні електронні реєстри»;
2) використання при наданні публічних (електронних публічних) послуг відповідно до Закону України «Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг»;
3) внесення до Реєстру унікального номеру запису в Єдиному державному демографічному реєстрі.
Реєстр здійснює електронну інформаційну взаємодію з інформаційно-комунікаційними системами з використанням системи електронної взаємодії електронних ресурсів.
У разі відсутності технічної можливості передачі даних засобами системи електронної взаємодії електронних ресурсів електронна інформаційна взаємодія може здійснюватися з використанням інших інформаційно-комунікаційних систем із застосуванням у них відповідних комплексних систем захисту інформації з підтвердженою відповідністю за результатами державної експертизи в порядку, встановленому законодавством, інших захищених методів, у тому числі з використанням змінних носіїв.
Відповідно до пункту 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно із пунктом 8 Положення № 154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
З аналізу приведених вище положень Закону № 1951-VIII вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.
Суд звертає увагу, що з долучених до матеріалів справи відповідачем відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що позивач має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , набув статусу внутрішньо-переміщеної особи 04.03.2025, що підтверджується довідкою від 04.03.2025 №3226-7501831782 виданою УС та ВП Бучанської РДА (Бородянка). На військовий облік військовозобов`язаних у другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_10 (Бородянка) позивач став 25.03.2025. 
Представник відповідача у відзиві посилається на те, що другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_10 (Бородянка) звернувся до Національної поліції України про необхідність розшуку ОСОБА_1 та доставлення для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Однак, суд звертає увагу, що жодних доказів на підтвердження факту того, що ІНФОРМАЦІЯ_9 було подано звернення до Національної поліції про необхідність доставки позивача відповідачем не надано. 
Про це наголошує і представник позивача у позовній заяві та відповіді на відзив. 
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача у справі покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.
Слід зазначити, що відповідач в оскаржуваній постанові, здійснюючи опис обставин правопорушення, не виклав суть адміністративного правопорушення, як це вимагає ст. 283 КУпАП, чітко не вказав, яку ж саме норму законодавства було порушено позивачем, обмежився лише вказівкою на те, що позивач не став на військовий облік за новою адресою. Зміст постанови має відображати відповідні події, вказувати на попереднє місце проживання, те, на яке воно було змінено, а також дату відповідних змін або її фіксацію. 
Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про генерування тексту оскаржуваної постанови засобами АІТС «Оберіг» без можливості їх редагування чи форматування як такі, що не відповідають вимогам КУпАП, так як відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В свою чергу, положеннями Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» не визначено функціоналу такого реєстру в частині оформлення адміністративних матеріалів в автоматичний спосіб, зокрема із складанням повного тексту постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
Крім того, суд звертає увагу, що під час розгляду справи 28.01.2026 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про те, що ним допущено порушення військового обліку, а саме у семиденний строк після зміни місця проживання не став на військовий облік та не повідомив ТЦК та СП про зміну своїх персональних даних, вказане правопорушення визнає, та надає згоду на притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у розмірі 17000 грн.
Щодо поданої позивачем заяви від 26.01.2026, у якій позивач зазначив, що не оспорює допущене ним правопорушення та погоджується на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 279-9 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Частиною 2 статті 279-9 КУпАП передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Тобто, аналізуючи вищезазначену статтю, суд зазначає, що така передбачає розгляд справи ТЦК без особи (заочно) з автоматичним винесенням штрафу, проте, лише у разі дотримання, зокрема, вимог статті 247 КУпАП.
Згідно із п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Слід звернути увагу, що заява про визнання провини не є беззаперечним доказом правопорушення, оскільки в адміністративних справах щодо рішень суб`єктів владних повноважень (ТЦК) обов`язок доказування правомірності покладено на відповідача.
Навіть якщо особа написала пояснення або заяву, це не звільняє ТЦК від обов`язку надати докази вчинення правопорушення. 
Суд звертає увагу, що одним із засадничих принципів провадження у справах про адміністративні правопорушення є обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Прийняття такого рішення можливе лише за умови наявності події адміністративного правопорушення і складу такого правопорушення у діях особи, що підтверджено належними, допустимими і достатніми доказами. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними фактами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі про накладення адміністративного стягнення, повинно бути вмотивованим.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.
Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена за відсутності належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження події адміністративного правопорушення та наявності складу адміністративного правопорушення у діях позивача. Таким чином, відповідач не довів правомірність оскаржуваної постанови.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи не доведення відповідачем правомірності оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо прийняття оскаржуваної постанови, та вважає, що постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Доводи позивача щодо наявності підстав для закриття провадження в адміністративній справі на підставі п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу) не потребують правової оцінки суду, так як судом встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Також суд вважає, що судові витрати слід покласти на сторони в межах ними понесених.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 38, 210, 242-246, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовною заявою про скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення. 
Скасувати постанову про вчинення адміністративного правопорушення № R320560 від 28.01.2026, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.
Судові витрати по справі покласти на сторони, в межах ними понесених. 
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії. 

Суддя/підпис/
Згідно з оригіналом:
Рішення набрало законної сили "____" ______________ 2026 року.
Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/734/26, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області. 

Суддя: Н. В. Яковець 

Копію рішення видано "____" ______________ 2026 року.

Секретар: