ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 р. 	Справа № 520/6612/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 (головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А.) у справі №520/6612/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом також - відповідач), в якому просив суд: 
- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової винагороди у розмірі 70 000,00 грн. за кожні 30 днів за період з 11.06.2024 по 21.09.2024;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову винагороду у розмірі 70 000,00 грн. за кожні 30 днів виконання бойових завдань за період з 11.06.2024 по 21.09.2024 відповідно до п.1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 зі змінами та доповненнями, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2024 за №419.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаюсь на порушення судом норм матеріального права , невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, просив скасувати таке рішення та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування вимог скарги посилається на неврахування судом першої того, що позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення в період з 11.06.2024 по 21.09.2024.
Зазначає, що наведене вище підтверджується матеріалами справи, що зумовлює виникнення права у позивача на отримання спірної винагороди. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. 
За наслідками апеляційного перегляду даної справи, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .
Після звільнення з військової служби позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити йому додаткову винагороду за період служби з 11.06.2024 по 21.09.2024.
Листом від 25.12.2024 №0891/2724 Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що позивач не можете розраховувати на отримання додаткової винагороди в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань, оскільки завдання, які виконує Військова частина НОМЕР_1 не підпадають під абзац другий пункту 11 постанови КМУ від 28.02.2022 за № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” та розділу XXXVII Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 за №260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцями Збройних Сил України та деяким іншим особам”.
Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті йому одноразової винагороди у розмірі 70 000,00 грн. за кожні 30 днів за період з 11.06.2024 по 21.09.2024, звернувся з позовом до суду. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підтвердження обставин протиправності дій (бездіяльності) відповідача в частині ненарахування та невиплати позивачу одноразової винагороди у розмірі 70 000,00 грн. за кожні 30 днів за період з 11.06.2024 по 21.09.2024.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі по тексту - Закон №2011-XII).
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі по тексту - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі по тексту - Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
В подальшому, строк воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на день розгляду справи.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 (зі змінами до доповненнями), п.1.1 якої було установлено, що на період воєнного стану: військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п.1.2). 
Відповідно до пункту 1 розділу XXXVII Порядку №260 (в редакції, яка діє після 01.04.2024), на період воєнного стану військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань:
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно;
на тимчасово окупованій російською федерацією території України;
на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій;
на території противника.
Згідно з пунктом 2 розділу XXXVII Порядку №260 (в редакції, яка діє після 01.04.2024), підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій або бойове донесення; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про виконання бойових (спеціальних) завдань кожним військовослужбовцем (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу.
Виплата одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів військових частин (установ, організацій). Накази про виплату одноразової винагороди особовому складу, у якого право на отримання одноразової винагороди настало у минулому місяці, видаються до 05 числа поточного місяця на підставі: даних обліку днів для виплати одноразової винагороди, які підтверджують наявність сумарно обчислених 30 днів виконання завдань військовослужбовцями в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу, за які виплата одноразової винагороди не здійснювалась; інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної у витязі з наказу командира військової частини (установи, організації) за попереднім місцем проходження служби військовослужбовця; інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної військовою частиною (установою, організацією), до якої для виконання завдань був відряджений військовослужбовець (пункти 4, 5 Порядку № 260).
Так, спірні правовідносини у даній справі стосуються права позивача на отримання одноразової винагороди у розмірі 70 000 грн., яке останній обґрунтовує тим, що в період з 11.06.2024 по 21.09.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, Військова частина НОМЕР_1 відповідно до бойових завдань здійснює заходи (спеціальні завдання) із радіотехнічної розвідки, в тому числі в районах бойових дій, проте не приймає і не веде бойові дії на лініях бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора. 
На звернення позивача щодо виплати йому додаткової винагороди у розмірі 70 000 грн. за період служби з 11.06.2024 по 21.09.2024, відповідач листом від 25.12.2024 №0891/2724 повідомив, що позивач не може розраховувати на отримання такої винагороди, оскільки завдання, які виконує Військова частина НОМЕР_1 , не підпадають під абз.2 п.11 постанови КМУ від 28.02.2022 за №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” та розділу XXXVII Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 за №260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцями Збройних Сил України та деяким іншим особам” (а.с.16-17). 
Надаючи правову оцінку такій відмові, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до практики Верховного Суду обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України 28 лютого 2022 №168, є документальне підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань.
Матеріали справи не містять доказів виконання позивачем у спірний період бойових (спеціальних) завдань із дотриманням умов, наведених у п.1 розділу XXXVII Порядку №260 (в редакції, яка діє після 01.04.2024), виконання яких зумовлює виникнення права на отримання одноразової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань.
Доводи апеляційної скарги про те, що надані позивачем докази (довідка від 29.10.2024 за №2271, накази, довідка про доходи №66/ФЕС від 22.02.2025) є належними доказами на підтвердження підстав виплати одноразової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно з наказами Головнокомандувача Збройних Сил України №293 від 03.07.2024, № 361 від 05.08.2024, №461 від 04.10.2024, №400 від 03.09.2024 Харківська область, Чугуївський район, Вовчанська міська громада, н.п.Котівка, н.п.Різникове; Харківська область, Куп`янський район, Дворічанська селищна громада, н.п.Дворічне, н.п.Отрадне визначено районами бойових дій у відповідні періоди, зокрема за період з 11.06.2024 по 21.09.2024.
Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 29.10.2024 за №2271 свідчить про наявність підстав для виплати додаткової винагороди із розрахунку 100 000,00 грн. на місяць, передбачених Порядком №260 (а.с.18). 
Відповідно до довідки про доходи № 66/ФЕС від 22.02.2025 за час перебування позивача у зоні бойових дій з 11.06.2024 по 21.09.2024 йому було нараховане та виплачено грошове забезпечення: за червень 2024 року в загальному розмірі 96854,70 грн., що складається з грошового забезпечення - 22521,37 та додаткової винагороди - 74333,33 грн.; за липень 2024 року в загальному розмірі 123366,65 грн., що складається з грошового забезпечення - 22366,65, додаткової винагороди - 100000,00 та грошової допомоги до 5 Травня у розмірі 1000,00 грн.; за серпень 2024 року в загальному розмірі 122496,85 грн., що складається з грошового забезпечення - 22496,85 та додаткової винагороди – 100000,00 грн.; за вересень 2024 року в загальному розмірі 96830,18 грн., що складається з грошового забезпечення - 22496,85 та додаткової винагороди -74333,33 грн. (а.с.15). 
Отже, наведені вище документи дають підстави для висновку, що вони стосуються питання нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди із розрахунку 100 000,00 грн. на місяць, яка не є спірною у даній справі, оскільки спірним є саме питання нарахування та виплати одноразової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 70 000,00 грн. за кожні 30 днів в період з 11.06.2024 по 21.09.2024. 
Відповідно до приписів п.4 ч.3 ст.2 КАС України одним з принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі.
Колегія суддів зазначає, що на виконання вимог ч.4 ст.9 КАС України ухвалою суду від 05.02.2025 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до суду належним чином засвідчені копії:
- звернення (рапорти) позивача до відповідача щодо виплати одноразової винагороди в розмірі 70000 грн. за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання завдань за період з 11.06.2024 по 21.09.2024, а також докази їх розгляду останнім;
- звернення (заява) позивача за наслідками якого відповідачем надано відповідь листом від 25.12.2024 №0891/2724;
- докази виконання позивача бойових (спеціальних) завдань, а саме: виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій на території держави-агресора.
На виконання вимог суду відповідачем надано письмові пояснення, в яких останнім зазначено про те, що позивач не звертався до командування Військової частини НОМЕР_1 із рапортами щодо виплати йому одноразової грошової винагороди в розмірі 70000 грн. за кожні 30 днів виконання завдань за період з 11.06.2024 по 21.09.2024, окрім заяви від 13.12.2024 (додану до цих пояснень), на яку отримав відповідь від 25.12.2024 №0891/2724.
Окрім того, відповідач повідомив, що позивач не приймав участі і не вів бойові дії на лініях бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора.
Таким чином, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять доказів виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань, виконання яких зумовлює виникнення права на отримання одноразової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань, а тому у відповідача не було правових підстав для виплати зазначеної винагороди позивачу за спірний період. 
Відтак, доводи скаржника щодо належного документального підтвердження виконання ним бойових завдань, виконання яких зумовлює виникнення права на отримання спірної винагороди, є необґрунтованими, оскільки суперечать висновкам суду.
Колегія суддів зазначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах, відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено (доказано) правомірність власних дій.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, обґрунтовано відмовивши у задоволенні вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 у справі №520/6612/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц