Справа №690/138/26
Провадження №2/690/249/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року    Багачевський міський суд Черкаської області
у складі: головуючого – судді     Вахнової Л.А., 
за участю секретаря судового засідання    Вельган А.І.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Багачеве Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Багачевської міської ради Черкаської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся, ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкове майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 26.08.1987 Звенигородською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі №3310 (1/2 частина) та на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26.08.1987 Звенигородською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі №3308 (1/2 частина). На день смерті разом із ОСОБА_2 проживала її донька ОСОБА_3 (матір позивачки) та онука – позивачка по справі ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ). ОСОБА_3 на той час була спадкоємцем першої черги за законом, як донька померлої ОСОБА_2 .
За життя її мати, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 разом позивачкою, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, оплачували кошти за комунальні послуги, користувалися предметами домашнього побуту, меблями, прийняли на зберігання свідоцтво про смерть та інші документи ОСОБА_2 , сплачували податки, проводили поточний ремонт вказаного будинку.
Інших спадкоємців, які б вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини або мають право на обов`язкову частку у спадщині, не має.
Після смерті ОСОБА_3 . 15.07.2024 позивачці стало відомо, що остання не оформила спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивачка не має можливості зареєструвати право власності на спадкове майно, внаслідок невиконання вимог чинного законодавства, що виразилося у не зверненні до нотаріальної контори із заявами про прийняття та відмову від спадщини у шестимісячний строк ОСОБА_3 у 1988 році.
Таким чином, матір позивачки спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 прийняла, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.
Оскільки ОСОБА_3 спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 фактично прийняла, то спадкове майно у вигляді житлового будинку належало спадкодавцю. Разом з тим ОСОБА_3 спадкових прав належним чином не оформила та після її смерті, спадкове майно у вигляді житлового будинку, переходить до спадкоємиці першої черги ОСОБА_1 .
Позивачка просила позов задовольнити. 
Ухвалою суду від 05.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. 
Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
13.03.2026 від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечили проти задоволення позовних вимог. 
25.03.2026 від представника позивача, адвоката Держан В.В., надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. 
Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем … у підготовчому засіданні … в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Згідно вимог статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з … визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Враховуючи положення ст. 244 ЦПК України суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення – 06.04.2026 о 14.00 год..
Дослідивши наявні у справі письмові докази суд встановив наступні фактичні обставини справи.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з домоволодіння по АДРЕСА_1 . Спадкове майно в рівних частках належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.08.1987 Звенигородською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі №3310 (1/2 частина) та на підставі свідоцтва про право власності виданого 26.08.1987 Звенигородською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі №3308 (1/2 частина). 
На час відкриття спадщини її донька ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу 25.10.1969 змінила прізвище на ОСОБА_4 , шлюб розірвано 15.11.1983; після реєстрації шлюбу 28.08.1985 змінила прізвище ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично прийняла спадщину після смерті її матері ОСОБА_2 , оскільки була зареєстрована та проживала на час смерті із спадкодавцем, проте із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не зверталась, право власності на будинковолодіння за життя належним чином не оформила. Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ватутіне (перейменовано на м. Багачеве). 
Позивачка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала та була зареєстрована в домоволодінні по АДРЕСА_1 , а тому фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, ОСОБА_3 . Натомість належним чином оформити свої спадкові права шляхом звернення до нотаріуса позбавлена внаслідок відсутності зареєстрованого права власності у спадкодавця. 
Позивачка разом з матір`ю, ОСОБА_3 , постійно проживали по АДРЕСА_2 (перейменовано на м. Багачеве), фактично вступили в управління та володіння спадковим будинком, оплачували кошти за комунальні послуги, користувалися предметами домашнього побуту, меблями, прийняли на зберігання свідоцтво про смерть та інші документи ОСОБА_2 , сплачували податки, проводили поточний ремонт вказаного будинку.
Інших спадкоємців, які б вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини або мають право на обов`язкову частку у спадщині, не має.
Лише після смерті ОСОБА_3 . 15.07.2024 позивачці стало відомо, що остання не оформила спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивачка не має можливості зареєструвати право власності на спадкове майно, внаслідок невиконання вимог чинного законодавства, що виразилося у не зверненні до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини у шестимісячний строк ОСОБА_3 у 1988 році.
Таким чином, матір позивачки спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 прийняла, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, хоча належним чином право власності не оформила, а тому після її смерті спадкове майно у вигляді житлового будинку, переходить до спадкоємця першої черги – її рідної доньки ОСОБА_1 , оскільки інші спадкоємці першої черги відсутні.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення з огляду на таке.
Нормативно-правове обґрунтування.
При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно суду необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.
Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних та житлово-комунального господарства, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, єтехнічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року), не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності.
Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.
Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/7012/18 (провадження № 61-8387св19).
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13, та з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2019 року усправі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18) та від 05 червня 2024року у справі № 678/1418/17 (провадження № 61-16687св23).
Встановивши, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 було побудовано у 1962 році, суд дійшов висновку, що позивачка має право на його успадкування.
Згідно статті 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом належать діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Порядок здійснення права на спадкування визначений главою 87 Книги шостої ЦК України.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третястатті 1268 ЦК України).
Статтею 1273 ЦК України спадкоємцю надано право протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, відмовитися від прийняття спадщини, подавши нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини відповідну заяву, яку може бути відкликано протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1270 ЦК України).
Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріуса зобов`язано, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.
У пунктах 2, 9 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, та в інших випадках, передбачених законом.
При цьому, згідно підпунктів 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (в редакції станом на дату вчинення нотаріальної дії), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Враховуючи, що позивачка за законом, як спадкоємець першої черги, фактично прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте належним чином оформити свої спадкові права позбавлена внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , спадкове право на яке належали за життя її матері, а тому позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню. 
Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності житловий будинок з надвірними спорудами знаходиться на земельній ділянці, кадастровий номер якої не сформовано, форма власності – комунальна. 
З урахуванням викладених підстав суд вважає можливим прийняти заяву відповідача про визнання позову, що є підставою для задоволення позовних вимог. 
Враховуючи вимоги ст.ст. 141, 142 ЦПК України та клопотання позивача, суд не здійснює розподіл понесених ним витрат по сплаті судового збору. 
Керуючись ст.ст. 76-82, 133, 141, 200, 206, 211, 244, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно – житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 31,6 кв.м., з надвірними будівлями: сарай «Б», сарай-прибудова «б-1», сарай «Б-1», гараж «Г», сарай-прибудова «б-2», вбиральня №2 та огорожа, які належали ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Звенигородською державною нотаріальною конторою 26.08.1987, зареєстровано в реєстрі №3310 (1/2частина) та Свідоцтва про право власності, виданого Звенигородською державною нотаріальною конторою 26.08.1987, зареєстрованого в реєстрі №3308 (1/2 частина). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Відповідач – Багачевська міська рада Черкаської області, ЄДРПОУ – 33088050, місцезнаходження: вул. Дружби, 8, м. Багачеве, Звенигородський район, Черкаська область. 

Головуючий суддя:        Л.А. Вахнова