Справа № 183/5023/25
№ 2-а/183/135/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року місто Самар Дніпропетровської області
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Чабаненка Д.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,
за участю:  представника позивача – адвоката Рак Т.С.,
представника відповідача – Шинкарчука С.В., суд –

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення посилаючись на те, що 30 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесена постанова № 16 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, яка винесена незаконно та необґрунтовано. У позовній заяві просить: поновити строк на оскарженні постанови № 16 від 30 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП; визнати протиправною та скасувати постанову № 16 від 30 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Щодо поважності причин пропуску строку звернення з позовом позивач зазначив, що після отримання копії оскаржуваної постанови, а саме: у період з 05.02.2025 по 14.02.2025 він хворів, через що перебував на лікарняному. 15 лютого 2025 року позивачем було направлено позовну заяву щодо оскарження постанови № 16 від 30.01.2025 року кур`єрською службою ТОВ «КИЇВ КУР`ЄР ПЛЮС». Відповідно до повідомлення ТОВ «КИЇВ КУР`ЄР ПЛЮС» від 27.05.2025 року при пересилці поштового вантажу із зазначеною позовною заявою був втрачений,через що представником позивача 28 травня 2025 року було сформовано позовну заяву та подано її до суду через електронний суд (ЄСІСТ).
Щодо незаконності постанови, посилається на те, що у порушення встановленого порядку проведення перевірки, що передувала складенню протоколу про адміністративне правопорушення та прийняттю оскаржуваної постанови – відповідачем не було складено акту перевірки, не було вручено або своєчасно направлено позивачу копії протоколу про адміністративне правопорушення, що позбавило його можливості надати усі відомості що стосувалися вказаної справи. Крім того, у діях позивача взагалі відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Постанову № 16 від 30 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідачем поданий відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Так, у період воєнного стану РТЦК мало право проводити позапланові перевірки, відповідно до порядку № 1487, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022. Щодо порушення процедури притягнення до відповідальності – посилаються на те, що протокол складався у присутності позивача та був зачитаний йому вголос, однак від отримання копії протоколу він відмовився у присутності двох свідків. Після цього 24.01.2025 року на адресу ОСОБА_1 також була направлена копія протоколу разом з повідомленням про розгляд справи 29.01.2025 року. Додатково 28.01.2025 року на офіційну адресу електронної пошти ТОВ «ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ» також направлені копія протоколу та лист повідомлення.
Щодо самого правопорушення, то РТЦК на підставі вищезазначеного порядку № 1487, у тому числі позапланово перевіряють стан військового обліку на підприємствах, в яких працюють військовозобов`язані, які заброньовані за цими підприємствами на період мобілізації та на воєнний час. Так, на вимогу РТЦК такі підприємства зобов`язані подати відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовий облік яких вони здійснюють; а також в особливий період надавати необхідну інформацію, необхідну для планування і здійснення мобілізаційних заходів. Посадові особи таких підприємств за несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів та за неподання відомостей про таких осіб несуть відповідальність згідно із законом.
З поданих позивачем відомостей було встановлено, що:
- посадова інструкція особи відповідальної за ведення військового обліку у ТОВ ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ була затверджена 30.01.2023 року і до неї не були внесені зміни, відповідно до внесених до порядку № 1487, від 30.12.2022 змін; однак текст такої інструкції містив фрагментарні витяги вказаного Порядку, у редакціях, що стали чинними після 30.01.2023;
- список персонального військового обліку ТОВ затверджений станом на 01.01.2024 року посадовою особою ТОВ – ОСОБА_2 , на якого покладені такі обов`язки лише 07.11.2024 року; щодо реєстрації такого списку у журналі, то на день винесення оскаржуваної постанови такий журнал РТЦК не надавався;
- відсутні звіряння облікових даних військовозобов`язаних за 2023 рік;
- військовозобов`язаний працівник підприємства ОСОБА_3 впродовж 20 років не проходив ВЛК, а працівниками ТОВ проігнорована така бездіяльність працівника, лише обмежилися проставлянням підписів працівників та тексті правил військового обліку;
- військово-обліковий документ працівника підприємства ОСОБА_4 не відповідач категорії обліку.
Крім того, з Журналу обліку результатів перевірки стану військового обліку ТОВ «ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ» вбачається, що датою початку ведення цього журналу є – 07.11.2024 року, а саме такий журнал створений після отримання ним розпорядження РТЦК та СП № 24/15314 від 05.11.2024 року.
Твердження позивача щодо не зазначення у постанові в чом саме наявні порушення – є хибними, тому як характер правопорушення має триваючий характер, такі порушення виявлені РТЦК та станом на дату проведення РТЦК аналізу ведення військового обліку у ТОВ – 23.12.2024 року – вони не були усунуті.
А тому, позивач як, посадова особа, відповідальна за ведення військового обліку на підприємстві ТОВ «ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ», у встановленому законом порядку була притягнута до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Представником позивача – адвокатом Рак Т.С. подана відповідь на відзив у якій зазначає, що стороною відповідача жодним чином не спростовані доводи позивача, викладені у позові. Відомості стосовно військового обліку витребовувалися РТЦК від ТОВ лише за 2024 рік, відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – могла настати лише з моменту її дії з 19.05.2024 року, а позивач посилається на триваюче порушення, починаючи з 2023 року. З приводу строків звернення до суду, то позивач як фізична особа, яку притягнуто до відповідальності звернувся з відповідним оскарженням одразу після одужання, шляхом направлення кур`єрською службою адміністративного позову та через те, що тривалий час він не отримував будь-яких повідомлень та не міг дізнатися відомостей стосовно його позову, звернувся до кур`єрської служби, якою направив позов до суду, у якій повідомили, що його документи були втрачені. Просить визнати причини пропуску строку на звернення до суду поважними, поновити його, а позовні вимоги – задовольнити.

Представником відповідача подані заперечення, якими фактично підтриманий відзив. Також наголошено щодо неможливості прибуття позивача до медичного закладу 05.02.2025 року о 09-40, тому як в цей день о 09-00 годині між уповноваженою особою РТЦК та двома підприємствами, інтереси яких представляв позивач – розпочалася процедура планового звіряння облікових даних військовозобов`язаних та призовників. Більше того позивач зареєстрований в ЄСІСТ з 05.12.2024 року, а тому є нелогічним і суперечливим його звернення до суду з позовом шляхом його направлення кур`єрською службою. А тому просять відмовити у поновленні строку на подання позовної заяви; відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановленою суддею ухвалою від 02 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
19 червня 2025 року за результатами розгляду клопотання позивача у судовому засіданні про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом, ухвалою суду адміністративний позов ОСОБА_1 – залишений без розгляду.
23 вересня 2025 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду скасовано ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
10 грудня 2025 року справу прийнято до провадження Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги викладені у позові і відповіді на відзив та, посилаючись на ті ж підстави, просить задовольнити їх у повному обсязі – визначити причини пропуску строку на звернення до суду з позовом – поважними, а позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні просить відмовити позивачу поновленні строку на звернення до суду з позовом та відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях.

Суд, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши доводи адміністративного позову, відзиву, відповіді на відзив та заперечення, оцінивши їх поданими сторонами та отриманими судом доказами в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Щодо строку звернення до суду.
Судом встановлено, що постановою № 16 від 30 січня 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Згідно зі статтею 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Статтею 289 КУпАП визначено, що скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова № 16 відносно позивача була винесена 30 січня 2025 року. Позивачем отримана копія оскаржуваної постанови 04 лютого 2025 року. Позивач через свого представника – адвоката Рак Т.С. звернувся до суду із зазначеним позовом через електронний суд (ЄСІСТ) 28 травня 2025 року, тобто з пропуском строку визначеному у ст.289 КУпАП.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом – сторона позивача зазначає, що в період з 05 лютого 2025 року по 14 лютого 2025 року – ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується відповідними доказами. 15 лютого 2025 року відповідний позов щодо оскарження постанови № 16 від 30 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП – направлений ним кур`єрською службою ТОВ «КИЇВ КУР`ЄР ПЛЮС» за накладною № 150225/5 від 15.02.2025 з описом вкладення на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
З відповіді кур`єрської служби ТОВ «КИЇВ КУР`ЄР ПЛЮС» від 27.05.2025 року на ім`я позивача вбачається, що поштовий вантаж за накладною № 150225/5 від 15.02.2025 не було доставлено одержувачу у зв`язку з його втратою в процесі доставки.
Судом, на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року – перевірені відомості щодо отримання Новомосковським, нині Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області адміністративних позовів ОСОБА_1 у 2025 році. З відомостей Д-3 Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області вбачається, що датою надходження адміністративного позову ОСОБА_1 до суду у 2025 році є 29.05.2025 року, а також 24.11.2025 року (після перегляду судового рішення в апеляційному порядку).
Аналіз вищенаведеного переконує суд у тому, що причини пропуску строку на звернення позивача до суду є поважними, а тому клопотання про поновлення строку на звернення з адміністративним позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30.01.2025 року – підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Щодо суті спору.
Надані позивачем докази підтверджують, що ОСОБА_1 обіймає посаду тво директора ТОВ «ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ», що підтверджується відповідним рішенням Загальних зборів учасників від 06.09.2022 та наказом № 13 від 04.10.2022 року. З 01.02.2023 року по 06.11.2024 року на позивача покладено обов`язки ведення військового обліку ТОВ; з 07.11.2024 року обов`язки ведення військового обліку ТОВ покладені на ОСОБА_2 
05 листопада 2024 року за вих.24/15314 ІНФОРМАЦІЯ_3 керівникові ТОВ «ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ» направлене розпорядження, яким на виконання вимог Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року із наступними змінами, зобов`язано надати: Списки персонального військового обліку та ф., згідно додатку 5 до Порядку станом на 01 січня 2024 року а на 01 листопада 2024 року; Відомість оперативного обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів за ф., згідно додатку 12 до Порядку станом на 01 січня 2024 року та на 01 листопада 2024 року; Завірену копію наказу про призначення посадової особи, відповідальної за ведення військового обліку на підприємстві та посадову інструкцію зазначеної особи; Контактні дані керівника та посадової особи, відповідальної за ведення військового обліку.
19 грудня 2024 року за вих.24/17295 ІНФОРМАЦІЯ_3 керівникові ТОВ «ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ» направлене розпорядження, яким на виконання вимог Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року із наступними змінами, яким зобов`язано надати: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань; штатний розпис; загальний список працюючих з датами народження; наказ про призначення особи, відповідальної за ведення військового обліку; посадову інструкцію особи, відповідальної за ведення військового обліку; додаток № 1 до Порядку; додаток № 2 до Порядку, належним чином доведений до призовників, військовозобов`язаних та резервістів; додаток № 5 до Порядку станом на 01.01.2024 та станом на 01.12.2024; додаток № 12 до Порядку станом на 01.01.2024 та станом на 19.12.2024; завірені копії всіх заповнених сторінок військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; додаток № 7 до Порядку; додаток 3 9 по Порядку; сертифікат про підвищення кваліфікації з військового обліку; інші документи з питань військового обліку (додатки № 4, відповіді на розпорядження, накази на виклик з підписами про доведення, доповіді про усунення недоліків, акти перевірок та інше.
20 січня 2024 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складений протокол № 16 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , копія якого направлена із супроводжувальним листом за № 456 від 24 січня 2025 року із зазначенням про розгляд справи про адміністративне правопорушення об 11-00 годині 29.01.2025 року – поштовою кореспонденцією, що прийнята згідно зі штампом пошти 3 січня 2025 року.
30 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 винесено постанову, якою накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2120 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 36040 грн.
Так, оскаржуваною постановою встановлено, що «На підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №24/15314 від 05.11.2024 та розпорядження тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №24/17295 від 19.12.2024 р. проведено перевірку стану ведення військового обліку у ТОВ «ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ», за результатами якої встановлено численні порушення положень Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487. Обов`язки з ведення військового обліку, а ТОВ покладено на юриста ОСОБА_2 (Наказ від 07.11.2024) з 01.02.2023 року по 07.11.2024 року обов`язки з ведення військового обліку були покладені на тво директора ОСОБА_1 . 
В порушення вимог абз.2 п. 4 та абз.2 п. 17 Додатку 31 Порядку Інструкція відповідальної посадової особи за ведення військового обліку включає в себе повний перелік заходів покладених на підприємствах з метою ведення персонального обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно Постанови КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 № 1487 (зі змінами). Проте посадова інструкція затверджена 30 січня 2023 року та жодних змін зі слів особи, відповідальної за ведення військового обліку та тво директора ТОВ до неї не вносилося, відтак розроблятися посадова інструкція мала відповідно до редакції Порядку, яка набрала чинності січня 2023 року, проте за текстом посадова інструкція містить положення Порядку в редакції, яка набрала чинності 18 травня 2024 року. Зазначене дає підстави вважати, що посадова інструкція була розроблена після отримання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про проведення документальної перевірки додержання (виконання вимог нормативно-правових актів у сфері дотримання законодавства про військовий обов`язок і військову службу в ТОВ від 05.11.2024р.
Список персонального військового обліку та відомість оперативного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (станом на 1 січня) всупереч вимога п. 40 Порядку не зареєстровані в службі діловодства ТОВ. Список персонального військового обліку станом на 1 січня 2024 року містить підпис ОСОБА_2 , який призначений особою, відповідальною за ведення військового обліку 7 листопада 2024 року. Станом на 1 січня 2024 року особою, відповідальною за ведення військового обліку був тво директора ТОВ ОСОБА_1 . Зазначене дає підстави вважати. Що Список персонального військового обліку станом на 1 січня 2024 року був розроблений після отримання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про проведення документальної перевірки додержання виконання вимог НПА у сфері дотримання законодавства про військовий обов`язок і військову службу в ТОВ від 05.11.2024р.
Звіряння облікових даних військовозобов`язаних з обліковими даними районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, в яких вони перебувають на військовому обліку за 2023 не проводилось всупереч вимогам абз. 10 п. 34 Порядку За 2024 рік з ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено звірку 7 листопада 2024 року. Виявлено, що молодший сержант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 має порушення військового обліку, а саме: непроходження медичного огляду ВЛК протягом останніх двадцяти років всупереч вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженого наказом МОУ № 402 від 14.08.2008 року. Виявлено, що молодший лейтенант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 має порушення військового обліку, а саме був знятий 25 вересня 2003 року у зв`язку з присвоєнням військового звання «молодший лейтенант», проте на облік офіцерів запасу ОСОБА_4 не став, військово-обліковий документ військовозобов`язаного не отримував. За даними АФТС «Оберіг» молодший лейтенант ОСОБА_4 перебуває на спеціальному військовому обліку.
Бронювання здійснювалося ТОВ засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (Портал Дія). Про необхідність проведення звіряння з іншими ТЦК та СП в яких військовозобов`язані перебувають на військовому обліку було відображено у відповідній графі Журналу обліку результатів перевірки стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, звіряння їх облікових даних з даними ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте станом на 23 грудня 2024 року недоліки, виявлені під час проведення звіряння не усунуто.
За результатами перевірки встановлено, що ведення військового обліку військовозобов`язаних в ТОВ здійснюється з порушенням вимог керівних документів. Тво директора ТОВ ОСОБА_1 , будучи відповідальним за ведення військового обліку з 01.02.2023 року по 07.11.2024 року неналежним чином виконував покладені на нього обов`язки директора ТОВ всупереч вимогам п.8 постанови КМУ «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30 грудня 2022 року № 1487 (зі змінами) не організував належним чином ведення військового обліку у ТОВ.
ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи був повідомлений за допомогою поштового зв`язку, однак для участі у розгляді справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про причини не прибуття не повідомив, про перенесення розгляду справи не заявляв, пояснень та доказів щодо поважних причин неналежного ведення військового обліку на підприємстві не повідомив.
В ході розгляду справи не встановлено обставин, що пом`якшують, обтяжують, виключають відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, або можуть бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.»
Копія оскаржуваної постанови від 30.01.2025 року позивачем отримано 05 лютого 2025 року.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Частиною 1ст. 5КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як встановлено ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ч.2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом – рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій,передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Диспозиція вказаної статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.
Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме спеціальні заборони покладено на особу відповідно до яких конкретно нормативних актів, та які з цих заборон порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , як відповідальну особу з ведення військового обліку в ТОВ «ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ», притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Положень порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 за № 1487.
Так, обов`язок керівників підприємств, установ, організацій щодо забезпечення ведення військового обліку працівників передбачено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 за № 1487.
Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Частина 5 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закріплює, що підприємства, установи, організації, незалежно від підпорядкування і форми власності щороку у строки та в порядку, встановлені Кабінетом Міністрів України, зобов`язані подавати до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки списки громадян України, які підлягають приписці до призовних дільниць.
Частина 5 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлює, що персональний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи або навчання та покладається на керівників центральних та місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності.
Відповідно до абз. 2,5,7,8,15 п. 34 Порядку 1487, з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють, серед іншого:
- перевірку у громадян України під час прийняття на роботу (навчання) наявності військово-облікового документа. Приймання на роботу (навчання), взяття на персональний військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється тільки після взяття їх на військовий облік у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів. В умовах правового режиму воєнного стану зарахування на навчання до закладів освіти громадян, які підлягають військовому обліку та перебувають на тимчасово окупованій території або вибули з тимчасово окупованої території та територій активних бойових дій за кордон, здійснюється з відстроченням взяття їх на військовий облік і оформлення військово-облікових документів у семиденний строк з дати припинення чи скасування правового режиму воєнного стану;
- оповіщення на вимогу районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів і забезпечення їх своєчасного прибуття;
- проведення відповідної роз`яснювальної роботи серед призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виконання ними правил військового обліку;
- забезпечення повноти та достовірності облікових даних, що вносяться до списків персонального військового обліку;
- оформлення документів, необхідних для бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час.
Ч. 1 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та заклади освіти незалежно від підпорядкування і форми власності зобов`язані на вимогу територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України сповістити призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, забезпечити їх своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 79 Порядку 1487 (що діяв станом на час видання розпоряджень, складення протоколу та прийняття оскаржуваної постанови) передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:
організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;
організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;
організовують взаємодію з державними органами, підприємствами, установами та організаціями щодо строків та способів звіряння даних списків персонального військового обліку та карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також їх оповіщення;
організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них;
зберігають протягом 10 років списки, які надходять від закладів освіти щодо жінок, які здобувають освіту за медичною або фармацевтичною спеціальністю (додаток 14);
письмово повідомляють державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам та організаціям про осіб, які не виконали наказ (розпорядження) керівника зазначених органів, підприємств, установ та організацій та не прибули за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
інформують про стан військового обліку щороку до 5 січня районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських рад та вносять на їх розгляд пропозиції щодо його покращення;
здійснюють взяття на військовий облік жінок, які належать до категорій осіб, зазначених у частині одинадцятій статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів;
надсилають запити до органів реєстрації з метою встановлення адреси зареєстрованого (задекларованого) місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 29);
розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також зіпсуттям або недбалим зберіганням військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними та резервістами, які перебувають у запасі СБУ, розвідувальних органів);
повідомляють органам досудового розслідування про факти, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення громадянами, які ухиляються від військового обліку або навчальних та спеціальних зборів, призову на базову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (додаток 19);
звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку;
повідомляють Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку. Таке повідомлення має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), а також унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи;
виключають з військового обліку на підставі відповідних підтвердних документів осіб, які за рішенням суду визнані недієздатними, оголошені померлими (такими, що пропали безвісти), засуджені до позбавлення волі або померли;
проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;
виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку;
виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
проводять щороку відповідно до графіків звіряння, затверджених розпорядженнями голів районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів, звіряння даних списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які працюють (навчаються) в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, а також даних карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку у виконавчих органах сільських, селищних, міських рад, з обліковими даними документів районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки;
проводять щороку відповідно до затверджених розпорядженнями голів відповідних районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів планів перевірки стану організації та ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях (крім СБУ та розвідувальних органів);
складають за результатами перевірки акти, які в двадцятиденний строк з дня закінчення перевірки надсилають до державних органів, підприємств, установ та організацій, що перевірялися, а також до обласних, Київського міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для реагування і вжиття заходів згідно із законодавством. Результати перевірок вносяться до журналів обліку результатів перевірок (додаток 9) і журналу обліку перевірок стану військового обліку районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (додаток 30), який після закінчення зберігається сім років;
видають щороку до 20 січня накази про стан військового обліку в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за минулий рік та завдання на наступний рік на підставі результатів аналізу звітних даних, проведених заходів та перевірок стану військового обліку за минулий рік. Витяги з наказів щороку до 20 січня надсилаються до відповідних обласних, ІНФОРМАЦІЯ_8 ;
організовують контроль та у разі потреби через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки можуть проводити перевірку дотримання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку (додаток 2).
А відповідно до п. 80 цього ж Порядку – районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до затверджених розпорядженнями голів відповідних районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів планів щороку (у тому числі позапланово) перевіряють стан військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, а також на підприємствах, в установах та організаціях, в яких працюють військовозобов`язані, які заброньовані за цими органами, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час, а також військовозобов`язані, яким видані мобілізаційні розпорядження. Решта державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій перевіряються один раз на чотири роки.

У судовому засіданні встановлено, що на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №24/15314 від 05.11.2024 та розпорядження тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №24/17295 від 19.12.2024 р. надавалися відповідні документи для перевірки стану ведення військового обліку у ТОВ «ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ», що не заперечується сторонами.
За результатами проведеної перевірки складений протокол № 16 від 20 січня 2025 року стосовно директора ТОВ «ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ», копія якого разом з повідомленням про розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 відбудуться у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 29 січня 2025 року об 11-00годині, відповідно до відтиску пошти направлений позивачу 31 січня 2025 року.
Таким чином в порушення п. 79 вказаного Порядку - відповідачем за результатами перевірки не був складений акт, який у двадцятиденний строк з дня закінчення перевірки не надісланий до підприємства, що перевірялося. Відповідачем також не надані відомості про внесення результатів перевірки до журналу обліку результатів перевірок (додаток 9) і журналу обліку перевірок стану військового обліку районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (додаток 30).
Окремої уваги заслуговує також надіслана копія протоколу № 16 від 20.01.2025 року разом із повідомленням про розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на 29.01.2025 року, після проведення такого розгляду, про що свідчить відповідний відтиск Укрпошти «31.01.2025». В той час як у оскаржуваній постанові зазначено, що « ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення повідомлення поштою». Що спростовується дослідженими доказами у судовому засіданні.
Не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на те, що копія протоколу разом із копією повідомлення були отримані позивачем своєчасно, тому як направлені 28.01.2025 року ел.поштою на офіційну ел.адресу підприємства ТОВ «ФГ ДАР ВСЕСВЯТСЬКЕ», тому як матеріали справи не містять доказів отримання відповідним підприємством таких документів.
Також судом відхиляються посилання відповідача на те, що текст протоколу № 16 від 20.01.2025 року у встановленому законом порядку 20.01.2025 року був оголошений ОСОБА_1 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отримання вказаного протоколу позивач відмовився у присутності двох свідків, підписи яких присутні у протоколі, копія якого надана відповідачем у належним чином завіреній копії, тому як копія протоколу № 16 від 20.01.2025 року направлена на адресу ОСОБА_1 поштою – не містить зазначення таких свідків, як і їх підписи. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що не може пояснити такі розбіжності між екземпляром наданим відповідачем та тією копією протоколу, що направлена позивачу.
Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, всупереч п. 79 Порядку № 1487 від 30.12.2022 року (зі змінами), відповідачем за результатами перевірки не складений відповідний акт; а також порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому як не доведено, що ОСОБА_1 отримав відповідний протокол № 16 від 20.01.2025 року та повідомлення про розгляд справи на 29.01.2025 року, що позбавило його можливості доводити свою позицію у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі № 816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Оцінюючи правомірність оскаржуваної постанови про накладання на позивача адміністративного стягнення, суд зазначає про наступне.
Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за №36/41381 (далі - Інструкція).
Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.
Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.
Згідно з п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №16 від 20.01.2025 року, у такому відсутні посилання на акт перевірки, на підставі якого відповідачем було зроблено висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
На суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
А тому інші доводи, наведені сторонами не мають значення для вирішення справи.
Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Відтак для належного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачу необхідно провести розгляд справи з урахуванням наведених вище недоліків, а за наслідками розгляду прийняти відповідне рішення.
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом скасування постанови.
В той же час статтею 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Враховуючи, що строки накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП станом на день розгляду справи спливли, то провадження у справі підлягає закриттю.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1695,68 грн, а тому відповідно до вимог ст. 139 КАС України вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд –
у х в а л и в :

поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 16 від 30 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Скасувати Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 № 16 по справі про адміністративне правопорушення від 30 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1695 (одна тисяча шістсот дев`яносто п`ять) гривень 68 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_10 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя      І.Г.Дубовенко