Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року Справа№200/10153/25 

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом 
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, ДЕРЖПРОМ, 3 під`їзд, 2 поверх),
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не обчислення розміру пенсії 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря відповідно до вимог ст.8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” громадянину України ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії від 31.10.2025 р. громадянина України ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” та здійснити обчислення та донарахування розміру пенсії громадянину України з 21.02.2025 р. у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря відповідно до вимог ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
25 грудня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі.
19 березня 2026 року ухвалою суду витребувано у відповідача довідку форми РС-право з урахуванням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 200/1895/25, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 21.02.2025 відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Списком №1, Постанова № 202, шахтарі «підземні») періодів з 01.09.1998 по 29.06.1999, з 01.09.1999 по 08.08.2012 (окрім з 06.09.2004 по 11.09.2004, з 06.12.2004 по 25.12.2004, з 14.04.2005 по 27.04.2005, з 26.09.2005 по 01.10.2005, з 09.01.2006 по 28.01.2006, з 10.05.2006 по 23.05.2006, з 04.09.2006 по 12.09.2006, з 13.11.2006 по 05.12.2006, з 12.03.2007 по 23.03.2007, з 24.03.2007 по 21.05.2007), з 10.08.2012 по 07.02.2014 (окрім 19.02.2013), з 10.08.2017 по 17.02.2019, з 10.03.2022 по 13.02.2025.
24 березня 2025 року від відповідача до суду надійшли витребувані ухвалою суду документи.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 251 КАС України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Адміністративний позов відповідачем отримано 23.12.2025 року о 10:13 год, ухвалу суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 25.12.2025 року відповідачем отримано 25.12.2025 року о 13:09 год, згідно довідок про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача в підсистемі ЄСІТС «Електронний кабінет».
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6, 8 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.
Позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.
Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.
Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не визначено цим Кодексом.
Особливості використання електронного цифрового підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Абзацом другим підпункту 15.16 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті “Голос України” та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).
В газеті "Голос України" від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох таких підсистеми (модулів) ЄСІТС: "Електронний кабінет"; "Електронний суд"; підсистема відеоконференцзв`язку.
З урахуванням статті 253 Цивільного кодексу України підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно розпочали функціонування 5 жовтня 2021 року.
Відповідно до п. 10 Положення про ЄСІТС, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку.
Пункт 17 Положення про ЄСІТС визначає, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Відповідно до пункту 25 Положення про ЄСІТС процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду виключно з використанням підсистеми "Електронний суд".
Станом на 14 квітня 2026 року відповідач відзиву на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З 30 грудня 2025 року по 07 січня 2026 року суддя знаходився у відпустці, 04-05 лютого 2026 року суддя знаходився у відпустці.
Дослідивши матеріали адміністративної справи суд встановив їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що перебуває на обліку як отримувач пенсії за віком в ГУ ПФУ в Донецькій області на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.02.2025 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 у справ № 200/1895/25.
Позивач через вебпортал ПФУ 31.10.2025 року звернувся з заявою №8368 про перерахунок пенсії згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Заява опрацьована за принципом екстериторіальності, що передбачено пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, Головними управліннями Пенсійного фонду України в Харківській області та в Дніпропетровській області. 
Листом від 18.12.2025 №58515-57210/І-02/8 0500/25 Головне управління ПФУ в Донецькій області повідомило, що пільговий стаж роботи, що дає право на обчислення розміру пенсії відповідно до ст. 8 Закону №345, відсутній.
Позивач з викладеним не погодився, оскільки його стаж на підземних роботах складає більше 25 років.
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ 14099344, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 61022, Харківська обл., місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд 2 поверх, організаційно-правова форма – орган державної влади.
Дослідивши надані сторонами документи суд встановив наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 200/1895/25, яке набрало законної сили 17 липня 2025 року, адміністративний позов позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено частково: визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 057350009206 від 28.02.2025 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 21.02.2025 відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Списком №1, Постанова № 202, шахтарі «підземні») періодів з 01.09.1998 по 29.06.1999, з 01.09.1999 по 08.08.2012 (окрім з 06.09.2004 по 11.09.2004, з 06.12.2004 по 25.12.2004, з 14.04.2005 по 27.04.2005, з 26.09.2005 по 01.10.2005, з 09.01.2006 по 28.01.2006, з 10.05.2006 по 23.05.2006, з 04.09.2006 по 12.09.2006, з 13.11.2006 по 05.12.2006, з 12.03.2007 по 23.03.2007, з 24.03.2007 по 21.05.2007), з 10.08.2012 по 07.02.2014 (окрім 19.02.2013), з 10.08.2017 по 17.02.2019, з 10.03.2022 по 13.02.2025.
31.10.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, згідно урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Листом від 18.12.2025 № 58515-57210/І-02/8-0500/25 Головне управління ПФУ в Донецькій області повідомило позивача, що його страховий стаж становить 25 років 01 місяць 04 дні, за Списком № 1 – 21 рік. Пільговий стаж з 01.09.1999 по 07.02.2014, з 10.08.2017 по 17.02.2019, 10.03.2022 по 13.02.2025 враховано згідно рішення суду. Пільговий стаж роботи, що дає право на обчислення розміру пенсії відповідно до ст. 8 Закону №345 відсутній, для обчислення пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) шахтаря відсутні підстави.
Рішенням про відмову у перерахунку пенсії №057350009206 про відмову в проведенні перерахунку (рішення від 10.11.2025 вважати недійсним) вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, так як пенсія була призначена згідно рішення суду без урахування норм статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Розглянувши матеріали електронної пенсійної справи встановлено, що пенсію ОСОБА_1 було призначено згідно рішення суду по справі №200/1895/25 від 21.04.2025, згідно якого зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 21.02.2025 відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Списком №1, Постанова № 202, шахтарі «підземні») періоди з 01.09.1998 по 29.06.1999, з 01.09.1999 по 08.08.2012 (окрім з 06.09.2004 по 11.09.2004, з 06.12.2004 по 25.12.2004, з 14.04.2005 по 27.04.2005, з 26.09.2005 по 01.10.2005, з 09.01.2006 по 28.01.2006, з 10.05.2006 по 23.05.2006, з 04.09.2006 по 12.09.2006, з 13.11.2006 по 05.12.2006, з 12.03.2007 по 23.03.2007, з 24.03.2007 по 21.05.2007), з 10.08.2012 по 07.02.2014 (окрім 19.02.2013), з 10.08.2017 по 17.02.2019, з 10.03.2022 по 13.02.2025. Інших зобов`язань, в тому числі обчислення пенсії пенсію з урахуванням норм статті 8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» покладено не було.
Спірним питанням у цій справі є наявність/відсутність підстав для перерахунку позивачу пенсії у розмірі, визначеному статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Згідно довідки Форма РС-право до пільгового стажу позивача зараховано 25 років 6 місяців 9 днів, з них за Списком № 1 за 08.02.2014 по 18.02.2016, з 20.02.2016 по 10.05.2016, з 12.05.2016 по 23.05.2016, з 25.05.2016 по 24.05.2017, з 04.03.2019 по 09.03.2022.
Відтак, відповідачем не заперечується, що пільговий стаж позивача за Списком № 1 становить 21 рік, а приписи статті 8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» не застосовано через відсутність у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 200/1895/25 відповідних зобов`язань.
Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, обставини справи щодо непроведення відповідачем перерахунку пенсії позивача, відповідно до приписів статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, підтверджено відповідачем та доказами наявними в матеріалах адміністративної справи, а тому ці обставини не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.
Згідно ст. 3 Конституції України, держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі – Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1058-IV, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. 
Статтею 27 Закону №1058-IV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп ? Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Поряд з цим, частиною 1 ст. 28 Закону №1058-IV встановлено мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі – Закон № 345-VI) спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.
Статтею 1 Закону № 345-VI встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Згідно ст. 8 Закону № 345-VI, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей, зокрема, й тих, що здійснюють добування уранових руд та інших підземних робіт.
Стаття 1 Закону № 345-VI для застосування положень цього закону вимагає дотримання чітких умов, а саме:
- робота за професією, яка пов`язана з видобутком вугілля, залізної руди, руд кольорових і рідкісних металів, марганцевих, уранових, магнієвих (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритних руд, робота на шахтобудівних підприємствах та в державних воєнізованих аварійно-рятувальних службах (формуваннях) у вугільній промисловості;
- віднесення професії до Списку №1;
- робота на підземних роботах повний робочий день.
Отже, виходячи з положень наведених норм, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 січня 2014 року у справі № 21-455а13, від 24 червня 2014 року у справі № 21-236а14, від 20 січня 2016 року у справі № 459/6146/13-а та Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17.
Верховний Суд у постановах у справі №345/4616/16 від 20.11.2018, у справі №345/4570/16-а від 06.02.2019, у справі №345/4462/16-а від 05.12.2019, у справі №345/3954/16-а від 11.07.2019 та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Відтак, загальна тривалість пільгового стажу позивача за Списком № 1 становить 21 рік, що відповідно дає право позивачу на призначення пенсії у розмірі, встановленому ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", чого відповідачем здійснено не було.
При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 200/1895/25 зобов`язань стосовно обчислення пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, як визначено абзацом третім частини першої статті 28 Закону №1058 і статтею 8 Закону України від 02.09.2008 №345 «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки призначення пенсії за рішенням суду іншим органом ПФУ та відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 8 Закону України від 02.09.2008 №345 «Про підвищення престижності шахтарської праці», згідно його заяви, є окремими юридичними фактами, які мають різні юридичні наслідки, тому покликання відповідача на відсутність відповідних зобов`язань у рішенні суду, у якому відповідач не був стороною у справі, є неспроможним доводом.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши дії відповідача на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що вони вчинені не у спосіб, що визначений Закону № 345-VI, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та без дотримання принципу пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Протилежне відповідачем не доведено.
Дискреційні повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови відповідності особи усім необхідним умовам для призначення пенсії у певному розмірі, у даному випадку застосування приписів Закону № 345-VI, що свідчить про те, що за законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. 
Враховуючи фактичні обставини цієї справи, питання щодо застосування положень ст. 8 Закону № 345-VI не можуть бути віднесені до дискреційних повноважень відповідача з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.
Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі “Чахал проти Об`єднаного Королівства” (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Афанасьєв проти України” від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку, що рішення відповідача №057350009206 про відмову в проведенні перерахунку, прийняте на заміну рішення від 10.11.2025 підлягає скасуванню.
Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом: визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не обчислення розміру пенсії 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря відповідно до вимог ст.8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №057350009206 про відмову в проведенні перерахунку, прийнятого на заміну рішення від 10.11.2025; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії від 31.10.2025 р. громадянина України ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” та здійснити обчислення та донарахування розміру пенсії з 21.02.2025 р. у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, відповідно до вимог ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, згідно квитанції про сплату судового збору № 1550-9196-0708-9845 від 22.12.2025 року.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Ураховуючи викладене, суд стягує судовий збір з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд –

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 61022, Харківська обл., місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд 2 поверх), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не обчислення розміру пенсії 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря відповідно до вимог ст.8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” громадянину України ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №057350009206 про відмову в проведенні перерахунку, прийнятого на заміну рішення від 10.11.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 31.10.2025 року, відповідно до вимог ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” та здійснити обчислення та донарахування розміру пенсії з 21.02.2025 року у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, відповідно до вимог ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. 
Повний текст рішення складено та підписано 14 квітня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя О.М. Кониченко