УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/6199/24 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В. 
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Борисюка Р.М.,
суддів Павицької Т.М., Талько О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 274/6199/24 за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В. у місті Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі ТОВ «Цикл Фінанс», Товариство, Позивач) звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 80437,56 грн заборгованості за кредитним договором № 22036000106748 від 16 січня 2019 року, яка складається із: 51 982,36 грн – заборгованість по тілу кредиту; 13 819,63 грн – прострочена заборгованість по відсоткам; 12 497,2 грн – прострочена заборгованість по комісії; 1839,29 грн – інфляційні втрати; 299,08 грн – 3% річних у відповідності до статті 625 ЦК України. 
Також, представник просив стягнути з відповідача на користь позивача 2147,2 грн – судового збору та 6890,00 грн – витрат на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обгрунтовувались тим, що 16 січня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22036000106748 ,за умовами якого Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановленому даним договором розмірах і строках та виконати зобов`язання за даним договором в повному обсязі. 
За цим договором Банк надає Клієнту кредит на наступних умовах: сума кредиту – 78 500,00 грн, строк кредитування – 12 місяців, кінцева дата повернення кредиту – 16 січня 2020 року, цільове призначення – на споживчі потреби, щомісячна комісія – 1,99% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість за кредитом – 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом – 56% річних, кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на рахунок Клієнта НОМЕР_1 , відкритий у Банку. 
Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячний ануїтетних (рівномірних) платежів – обов`язкового платежу, у розмірі якого становить 8 103,85 грн.
АТ «Банк Кредит Дніпро» 16 січня 2019 року перерахувало ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 78 500,00 грн. 
15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 15/12/21, за яким позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 .
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 22036000106748 від 16 січня 2019 року у розмірі 53 587,38 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 51 982,36 грн та простроченої заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 1 605,02 грн, а також 3% з інфляційними збитками у розмірі 2 138,37 грн, нараховані за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року. В решті позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 1063,77 грн судового збору за подання позовної заяви.
У поданій апеляційній скарзі, представник позивача просить його в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 6890,00 грн витрат на професійну правничу допомогу понесених в суді першої інстанції. Також просить стягнути із відповідача на користь позивача 3633,6 грн – судового збору за подання апеляційної скарги та 6000,00 грн – витрат на професійну правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення частково є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.
Представник вказує, що відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, місцевий суд зазначив, що сплата таких витрат була здійснена на рахунок фізичної особи-підприємця, а не на рахунок адвоката. Що є підставою для відмови у їх стягненні. 
Вказує, що такий висновок є помилковим та не враховує усіх фактичних обставин справи та наданих доказів. 
Наголошує, що представником позивача було подано всі необхідні документи, які підтверджують, що правову допомогу надавав саме адвокат. 
Зокрема, було надано копії договору № 16/05 від 16 травня 2023 року про надання правничої допомоги, додатку №1 до договору про надання правничої допомоги № 16/05 від 16 травня 2023 року, ордеру на надання правової допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю КС №10289/10 від 11 жовтня 2021 року, що підтверджує статус адвоката, акт приймання-передачі наданих послуг, рахунок фактура та платіжну інструкцію № 5773.
Зазначає, що рахунок-фактура конкретизує суму до сплати за надані послуги. Він містить банківські реквізити адвоката, включаючи його рахунок, що використовується для отримання оплати за адвокатську діяльність. 
Платіжна інструкція № 5773 від 28 грудня 2023 року засвідчує виконання грошового зобов`язання за актом приймання-передачі наданих послуг. Платіжна інструкція містить дату платежу, суму та банківські реквізити отримувача – адвоката. Вона повністю узгоджується з реквізитами, зазначеними у додатку № 1, та підтверджує, що кошти були перераховані саме на рахунок адвоката. Цей документ є належним і допустимим доказом сплати витрат на правничу допомогу. 
Але місцевий суд не взяв до уваги вказані документи і безпідставно відмовив у задоволенні позову у цій частині.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
В апеляційній скарзі представник позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Згідно частини першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».
Також у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також — чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10 жовтня 2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 березня 2021 у справі № 910/15621/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц), Постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, Постанови КЦС ВС у справах №757/13974/21 –ц від 31 травня 2023 року та від 28 вересня 2023 року у справі №686/31892/19.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Матеріалами справи встановлено, що на підставі Договору про надання правничої допомоги № 16/05 від 16 травня 2023 року (том 1 а.с.91-92), додатку №1 до договору про надання правничої допомоги (том 1 а.с.93), ордеру на надання правової допомоги Серії АІ № 1494023 від 11 грудня 2023 року (том 1 а.с.102), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №10289/10 від 11 жовтня 2021 року (том 1 а.с.106), адвокат Дорошенко М.А. надавала правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції ТОВ «Цикл Фінанс», дані обставини підтверджують статус адвоката.
Згідно акта приймання-передачі наданих послуг № 139 від 28 грудня 2023 року, адвокат Дорошенко М.А. виконала наступні послуги: консультація та ознайомлення з матеріалами справи – 2864,00 грн; підготовка позовної заяви – 4026,00 грн на загальну суму 6890,00 грн (том 1 а.с.89). 
Відповідно до платіжної інструкції № 5773 від 28 грудня 2023 року ТОВ «Цикл Фінанс» перерахувало на рахунок Дорошенко М.А. 6890,00 грн, призначення платежу: оплата за юридичні послуги згідно акта виконаних робіт № 139 від 28 грудня 2023 року (том 1 а.с.101). 
Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Такий правовий висновок узгоджується з висновками Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19.
У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.
З аналізу наведеного, можна дійти висновку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс»підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, а отже, доводи апеляційної скарги представника позивача заслуговують на увагу.
Крім іншого в апеляційній скарзі, представник позивача заявив клопотання про стягнення на користь його довірителя із відповідача сплаченого судового збору та понесених судових витрат на правничу допомогу при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.
Встановлено, що на підставі Договору про надання правничої допомоги № 43453613/1 від 25 березня 2025 року (том 1 а.с.239-243) та ордеру Серії АІ № 1936158 (том 1 а.с.228), адвокат Дорошенко М.А. надавала стороні правничу допомогу при розгляді справи в апеляційному суді. 
Згідно Акта 22036000106748 від 10 грудня 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), адвокатом при розгляді справи в апеляційному суді надані наступні послуги: підготовка та направлення апеляційної скарги на рішення суду, тощо (том 1 а.с.237). Сума витрат на правничу допомогу складає 6000,00 грн.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Таким чином, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс»підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 6000,00 грн.
Згідно пункт 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
При цьому у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги представника позивача, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення із відповідача на користь Товариства судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки при її поданні на рішення суду в частині розподілу судових витрат апелянт звільнений від сплати судового збору.
Отже, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс»ці витрати в сумі 6890,00грн.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задовольнити.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2025 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» 6890,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції та 6000,00 грн таких витрат під час апеляційного перегляду справи.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді