Справа №345/7137/25 
Провадження № 2/345/440/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2026 м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді – Мигович О.М. 
секретаря – Бабійчук Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом  ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Романів Оксана Павлівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом, суд – 

В С Т А Н О В И В :

Представниця позивачки адвокат Романів О.П. звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка проживала у АДРЕСА_1 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були батьками ОСОБА_1 (далі – Позивач), що підтверджується свідоцтвом про її народження № НОМЕР_1 .
Після їх смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 . 
24 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б. листом №1053/01-16, позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 . 
Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.
В цьому випадку станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі згідно виписки з погосподарської книги проживали члени колгоспного двору в кількості 3 (трьох) осіб і їм належало по 1/3 частки будинку. Після смерті ОСОБА_5 відкрилося спадщина у розмірі 1/3 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку прийняла фактичним проживанням, однак не оформила своїх спадкових прав, дружина ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина на 2/3 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку прийняла позивачка. 
Через те, що спадкоємцю не видано свідоцтво про право власності на спадкове майно, вона не набуває прав власника, належного йому майна. Відповідач, ОСОБА_3 , не претендує на частку в колгоспному дворі та не претендує на спадщину про що ним подано заяву до нотаріуса. Відповідач, ОСОБА_2 від спадщини відмовилась, також подала заяву про відмову від спадщини. Тобто відповідачі не мають намірів набувати у власність спадкове майно.
Таким чином враховуючи той факт, що позивачка прийняла спадщину, а Відповідачі на спадкове майне не претендують та відмовляються від належної їм частки, то є усі підстави щодо визнання права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 в цілому.
Представниця позивачки адвокат Романів О.П. подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.
Відповідачі подали заяви, в якій просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позов визнають в повному обсязі та не заперечують проти його задоволення.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 06.02.2025 (а.с.12).
24.10.2025 року позивачка подала до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері, що підтверджується заявою від 24.10.2025 (а.с.22).
Відповідно до листа №1053/01-16 від 24.10.2025 приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 (а.с.16).
Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23 січня 2001 року, посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №17 від 14 лютого 1990 року. Зазначений в цьому документі житловий будинок зареєстрований в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності за колгоспним двором, головою якого – ОСОБА_5 та записаний в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 526 (а.с.23).
Відповідно до виписки із записів в погосподарській книзі №4 (ст. 11,12) Кропивницької сільської ради за 1991-1995 рр, яка зберігається в Кропивницькому старостинському окрузі Калуської міської ради станом на 1991 рік за адресою АДРЕСА_1 , проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.30).
Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, домоволодіння АДРЕСА_1 має наступні технічні характеристики: літ. А житловий будинок – загальна площа 109,1 кв.м., житлова площа - 51,4 кв.м.; літ. Б сарай – загальна площа 23,1 кв.м.; літ. В стайня загальна площа – 28,1 кв.м.; літ. Г стодола – загальна площа 40,9 кв.м.; літ. Д погріб загальна площа – 15,3 кв.м.; літ. Літ. Е сарай загальна площа 8,4 кв.м.; Ж вбиральня загальна площа 1,0 кв.м.; № 1 криниця – 12 мПг; №2 ворота – 7,1 кв.м.; № 3 огорожа – 243,8 кв.м. (а.с.25-29).
Із довідки ФОП ОСОБА_6 №5876 від 01.10.2025 вбачається, що інвентаризаційна вартість нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 становить 277733,00 грн (а.с.24).
Як вбачається із копії свідоцтва про народження № НОМЕР_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були батьками ОСОБА_7 , після укладення шлюбу 28.05.1983 року прізвище ОСОБА_7 було змінене на « ОСОБА_8 » (а.с.10,11).
З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність” в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування.
Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.
Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.
У відповідності до ст.370 ЦК України частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників. 
Після смерті ОСОБА_5 відкрилося спадщина у розмірі 1/3 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку прийняла фактичним проживанням, однак не оформила своїх спадкових прав, дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина на 2/3 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку прийняла позивачка. 
Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З введенням в дію з 01.07.1990 року Закону СРСР, а з 15.04.1991 року Закону України "Про власність" колгоспні двори ліквідовано і в даній справі слід керуватися п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", в якому зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.
Власність колгоспного двору регулювалася - ст.ст. 120 - 126 ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) і згідно ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) майно колгоспного двору належало його членам на правіспільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.
Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зважаючи на те, що відповідачі по справі визнали позов, позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 120,121,123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст.1218, 1223, 1258 ЦК України, ст.ст. 141, 142, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на спадкове майно за законом, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: