Справа № 487/1256/26 
Провадження № 2/487/1663/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого-судді А.А. Лагоди
секретаря К.Е. Мамчур
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Сторона позивача 18.01.2026 звернулась до суду з вказаним позовом у якому просить стягнути з відповідача: 22780,00 грн. заборгованості за кредитним договором №36086-05/2025 від 15.05.2025 на підставі договору факторингу №25092025/1 від 25.09.2025, 16896,00 грн. заборгованості за кредитним договором №72208-05/2025 від 31.05.2025 на підставі договору факторингу №25092025/1 від 25.09.2025, 35300,00 грн. заборгованості за кредитним договором №2331353 від 27.05.2025 на підставі договору факторингу №16122025 від 16.12.2025 та судові витрати.
В позовній заяві зазначено, що між відповідачем та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено кредитний договір №36086-05/2025 від 15.05.2025 за умовами якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом, інших платежів. 25.09.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №25092025/1, за яким ТОВ «Стар Файненс Груп» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належній йому права вимоги за реєстром боржників в т.ч. щодо відповідача (за реєстром б/н від 25.09.2025). 
Також, між відповідачем та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено кредитний договір №72208-05/2025 від 31.05.2025 за умовами якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом, інших платежів. 25.09.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №25092025/1, за яким ТОВ «Стар Файненс Груп» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належній йому права вимоги за реєстром боржників в т.ч. щодо відповідача (за реєстром б/н від 25.09.2025).
Також, між відповідачем та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено кредитний договір №2331353 від 27.05.2025 за умовами якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом, інших платежів. 16.12.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №16122025, за яким ТОВ «Селфі Кредит» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належній йому права вимоги за реєстром боржників в т.ч. щодо відповідача (за реєстром б/н від 16.12.2025).
Проте, відповідач порушив умови договорів і тому має заборгованість, яку до теперішнього часу добровільно не сплатив. Позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача вищевказаний розмір заборгованості за кредитними договорами.
Ухвалою суду від 18.02.2026 відкрито спрощене провадження по справі.
В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Сторона відповідача в призначене судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлено належними чином, про причини неявки суду не повідомлено, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надано.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 15.05.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №36086-05/2025 (далі – договір). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Y717. Відповідно до умов договору позивач надає відповідачу позику в розмірі 8500,00 грн. на строк 120 днів, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. За користування кредитом позичальник сплачує товариству від суми кредиту в розрахунку 0,90 % в день, реальна процентна ставка 2572,74% річних.
Відповідно до п.3.1 договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом та комісія за видачу кредиту здійснюватимуться згідно з графіком платежів. 
Згідно графіку платежів до договору комісія за надання кредиту складає 850,00 грн. (дата платежу 13.06.2025), проценти за користуванням кредитом усього 9180,00 грн.
ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, що підтверджується листом ТОВ «УПР» від 30.12.2025 №3426_251230091719 на суму 8500,00 грн. шляхом перерахування 15.05.2025 о 13:00:17 коштів на картку відповідача 4314-14…-….-3902, номер транзакції в системі iPay.ua - 742017539.
Також судом встановлено, що 31.05.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №72208-05/2025 (далі – договір 1). Договір 1 підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Y495. Відповідно до умов договору 1 позивач надає відповідачу позику в розмірі 5500,00 грн. на строк 120 днів, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. За користування кредитом позичальник сплачує товариству від суми кредиту в розрахунку 0,90 % в день, реальна процентна ставка 2572,74% річних.
Відповідно до п.3.1 договору 1 сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом та комісія за видачу кредиту здійснюватимуться згідно з графіком платежів. 
Згідно графіку платежів до договору 1 комісія за надання кредиту складає 550,00 грн. (дата платежу 13.06.2025), проценти за користуванням кредитом усього 5940,00 грн.
ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, що підтверджується листом ТОВ «УПР» від 30.12.2025 №3426_251230091718 на суму 5500,00 грн. шляхом перерахування 31.05.2025 о 10:15:00 коштів на картку відповідача 4314-14…-….-3902, номер транзакції в системі iPay.ua - 758027826.
Також судом встановлено, що 25.09.2025 між ТОВ «Стар Файнес Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №25092025/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файнес Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файнес Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Згідно п.п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідно до реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до витягу з реєстру боржників №б/н від 25.09.2025 до Договору факторингу №25092025/1, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором в сумі 22780,00 грн., що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 8500,00грн., заборгованості по відсотках в розмірі 9180,00грн., заборгованості за штрафом в розмірі 4250,00грн., комісія за видачу кредиту в сумі 850,00грн.
Відповідно до витягу з реєстру боржників №б/н від 25.09.2025 до Договору факторингу №25092025/1, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором 1 в сумі 16896,00 грн., що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 5500,00грн., заборгованості по відсотках в розмірі 5841,00грн., заборгованості за штрафом в розмірі 5005,00грн., комісія за видачу кредиту в сумі 550,00грн.
Судом встановлено, що 27.05.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2331353 (далі – договір 2). Договір 2 підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А420. Відповідно до умов договору позивач надає відповідачу позику в розмірі 10000,00 грн. на строк 350 днів, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. За користування кредитом позичальник сплачує товариству від суми кредиту в розрахунку 1,0 % в день, реальна процентна ставка 2499,48% річних.
Відповідно до п.1.4 договору 2 сторони домовились, що детальні терміни повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом визначені в графіку платежів. 
Згідно графіку платежів до договору 2 проценти за користуванням кредитом усього 34925,00 грн., загальна вартість кредиту 44925,00 грн.
ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, що підтверджується листом ТОВ «Пейпек» від 16.12.2025 №20251216-2345 на суму 10000,00 грн. шляхом перерахування 27.05.2025 о 12:20:30 коштів на картку відповідача 4314-1402-1188-3902, банк АТ «ПУМБ».
Також судом встановлено, що 16.12.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №16122025, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Згідно п.п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідно до реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до витягу з реєстру боржників №б/н від 16.12.2025 до Договору факторингу №16122025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором 2 в сумі 35300,00 грн., що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 10000,00грн., заборгованості по відсотках в розмірі 20300,00грн., заборгованості за пенею в розмірі 5000,00грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.
Абзац 2 ч. 2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
У п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями,підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Надані позивачем докази є належними, достатніми та допустимими, подані з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до положень національного стандарту щодо оформлення документів та ст.ст.83, 95 ЦПК України, а тому можуть бути прийняті судом до уваги, а протилежне було б ознакою надмірного формалізму з боку суду.
Щодо заявленого позивачем розміру позовних вимог за вказаними вище договорами та правових підстав для його стягнення то суд приходить до наступних висновків.
За кредитним договором №36086-05/2025 від 15.05.2025.
За наданим розрахунком позовних вимог ТОВ «ЄАПБ» судом встановлено нарахування за період починаючи станом на 25.09.2025 яка не змінювалася до 31.12.2025 сума основного боргу 8500грн., відсотки - 9180,00 грн., борг за штрафом 850,00 грн., пеня – 4250,00 грн.
Разом з тим, позивач в позові вказує про перехід до нього права вимоги за договором факторингу №25092025/1 від 25.09.2025 боргу в сумі 22780,00 грн. з яких 8500,00 грн. борг за основною сумою, 9180,00 грн. борг за відсотками, 4250,00 грн. борг за штрафом, 850,00 грн. сума комісії за видачу кредиту.
Таким чином, наданий розрахунок позовних вимог не є детальним, суперечливим і з нього неможливо достеменно встановити період та суму утворення боргу по нарахованим штрафу і пені. До того ж, позивач жодним чином не посилається на умови договору, що передбачають нарахування штрафу та пені. 
Так, відповідно до п.5.3 договору у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості – на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежу, за відповідний розрахунковий період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України.
Згідно додатку №1 до договору за графіком платежів визначено дати платежів: 13.06.2025 – 3145,00 грн. в т.ч. сума процентів 2295,00 грн. та 850,00 грн. комісія, 13.07.2025 - 2295,00 грн. сума процентів, 12.08.2025 – 2295,00 грн. сума процентів, 11.09.2025 – 10795,00 грн. в т.ч. 8500,00 грн. борг за кредитом та 2295,00 грн. процентів.
Отже, борг за штрафом за відсутності оплати мав становити 100% від суму платежів за графіком платежів, однак позивач не обґрунтував правових підстав для нарахування та стягнення заявленої суми (штрафу за позовом, пені за розрахунком) в розмірі 4250,00 грн. 
На підставі наведеного в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу слід відмовити.
Щодо нарахованої комісії за надання кредиту в сумі 850,00 грн., а не штрафу як вказує позивач, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1.4 договору за користування кредитом товариством нараховуються проценти в розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 850 грн. (що складає 10% від суми кредиту). Тип комісії – одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту). сутність комісії – плата за надання кредиту, комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні, зазначена комісія включається до складу загальної вартості кредиту. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Як встановлено в ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15.
Суд наголошує, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Однак у кредитному договорі не зазначено перелік супровідних банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного договору.
За таких обставин умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця такої комісії в розмірі 850,00грн. є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати  ОСОБА_1 боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині вимог які не підлягають задоволенню. 
За кредитним договором №72208-05/2025 від 31.05.2025.
Позивач в позові вказує про перехід до нього права вимоги за договором факторингу №25092025/1 від 25.09.2025 боргу в сумі 16896,00 грн. з яких 5500,00 грн. борг за основною сумою, 5841,00 грн. борг за відсотками, 5005,00 грн. борг за штрафом, 550,00 грн. сума комісії за видачу кредиту.
Позивач жодним чином не посилається на умови договору, що передбачають нарахування штрафу. 
Так, відповідно до п.5.3 договору у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості – на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежу, за відповідний розрахунковий період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України.
Згідно додатку №1 до договору за графіком платежів визначено дати платежів: 29.06.2025 – 2035,00 грн. в т.ч. сума процентів 1485,00 грн. та 550,00 грн. комісія, 29.07.2025 - 1485,00 грн. сума процентів, 28.08.2025 – 1485,00 грн. сума процентів, 27.09.2025 – 6985,00 грн. в т.ч. 5500,00 грн. борг за кредитом та 1485,00 грн. процентів.
Отже, борг за штрафом за відсутності оплати мав становити 100% від суму платежів за графіком платежів, однак позивач не обґрунтував правових підстав для нарахування та стягнення заявленої суми (штрафу за позовом) в розмірі 5005,00 грн. 
На підставі наведеного в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу слід відмовити.
Щодо нарахованої комісії за надання кредиту в сумі 550,00 грн. суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1.4 договору за користування кредитом товариством нараховуються проценти в розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 550 грн. (що складає 10% від суми кредиту). Тип комісії – одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту). сутність комісії – плата за надання кредиту, комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні, зазначена комісія включається до складу загальної вартості кредиту. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Як встановлено в ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15.
Суд наголошує, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Однак у кредитному договорі не зазначено перелік супровідних банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного договору.
За таких обставин умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця такої комісії в розмірі 550,00грн. є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати  ОСОБА_1 боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині вимог які не підлягають задоволенню.
За кредитним договором №2331353 від 27.05.2025.
Позивач в позові вказує про перехід до нього права вимоги за договором факторингу №16122025 від 16.12.2025 боргу в сумі 35300,00 грн. з яких 10000,00 грн. борг за основною сумою, 20300,00 грн. борг за відсотками, 5000,00 грн. борг по пені.
Позивач жодним чином не посилається на умови договору, що передбачають нарахування пені. 
Так, відповідно до п.6.4 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити штраф: у розмірі 1500,00 грн. на третій день такого невиконання та/або неналежного виконання (пп.6.4.1), у розмірі 300,00 грн. починаючи з 4 (четвертого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Відповідно до пп.6.4.3 договору роз`яснення щодо штрафу: економічна сутність штрафу – грошова сума, яку споживач повинен сплатити товариству у випадку порушення строків сплати кредиту та/або процентів. Відповідно до ч.2 ст.546 ЦК України штраф є іншим видом забезпечення виконання зобов`язання. Порядок обчислення штрафу здійснюється за формулою: штраф = «розмір штрафу, встановлений за три дні порушення» + («розмір штрафу, що встановлений з четвертого дня» помножити на «кількість днів порушення, починаючи з четвертого дня»).
Позивач в позові не повністю цитує ст.549 ЦК України, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
В розрахунку боргу позивач здійснює нарахування сум штрафних санкцій які передбачені в умові п.6.4 договору, що не є пенею.
Матеріали справи не містять доказів переходу вимоги до позивача саме 5000,00 штрафу.
На підставі наведеного в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені слід відмовити.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 74976,00грн., а задоволено 59321,00грн., тобто на 79,11 % (59321,00 х 100 % /74976,00).
За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2632,78 грн. судового збору (3328,00 х 79,11 %/100%).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 223, 229, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, 551, 616, 625, 1049-1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за договором №36086-05/2025 від 15.05.2025 в сумі 17680грн., за договором №72208-05/2025 від 31.05.2025 в сумі 11341,00 грн., за договором №2331353 від 27.05.2025 в сумі 30300,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2632,78грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКППО: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя А.А. Лагода