Справа № 148/2796/25 
Провадження №2/148/232/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

18 березня 2026 року Тульчинський районний суд 
Вінницької області
в складі: головуючого судді Саламахи О.В., 
за участю секретаря Семенової М.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В:  
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (надалі ТОВ ««ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №8924627, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12000 грн, строком на 360 днів (з 01.05.2025 по 25.04.2026) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95% які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 2070 грн.) У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 600 гривень за кожен день понадстрокового користування.
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 552378, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Позикодавець на виконання умов кредитного договору №8924627 від 01.05.2025, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 12000 гривень шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи.
Відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення наданого їй кредиту в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість за кредитним договором №8924627 від 01.05.2025, у розмірі 28552 грн., яка складається: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10552 - сума заборгованості за відсотками; 6000 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою.
У подальшому, 16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №8924627 від 01.05.2025. 
Свої зобов`язання за договором позики відповідач належним чином не виконує, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики №8924627 від 01.05.2025 в розмірі 28 552 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. 
Крім того, представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики №8924627 від 01.05.2025 в розмірі 22 552 грн, яка складається з: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10552 - сума заборгованості за відсотками.
Від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 
Позивач посилається на платіжну інструкцію № ce3327a3-0301-4383-8c78-ab2c31375e49 від 01.05.2025, сформовану ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», та довідку цієї ж компанії № КД-000060908 від 14.10.2025, однак, представник відповідачки вважає, що вказані документи не є належними та допустимими доказами отримання коштів саме відповідачем. В матеріалах справи відсутній первинний платіжний документ (платіжне доручення, квитанція про переказ), який би беззаперечно підтверджував факт перерахування кредитних коштів. Надані виписки та розрахунки є внутрішніми документами Банку, сформованими в односторонньому порядку, і не можуть служити достатнім доказом фактичного отримання коштів. Жоден наданий позивачем документ не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Крім того, до матеріалів справи позивачем не додано доказів надсилання цього ідентифікатора саме їй (належним чином зафіксованого в інформаційній системі скріншоту з часом відправки та номером телефону), а також не додано доказів того, що цей ідентифікатор було нею введено (логін системи). Сам по собі текст договору з написаним у ньому кодом не є доказом її волевиявлення. 
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка мотивована наступним.
Щодо посилання представника відповідача, щодо не укладання договору позики №8924627, представник позивача вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам справи, оскільки вказаний договір позики відповідачем підписано (акцептовано) оферту) одноразовим ідентифікатором (552378), чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору, а тому на думку позивача між сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору шляхом вивчення вищевказаних дій. 
В статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до статті 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, посилання представника відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні докази укладення договору позики є надуманими, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом (одноразовий ідентифікатор є видом Електронного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис»), що у свою чергу додатково підтверджуєтеся довідкою про ідентифікацію, яка міститься в матеріалах справи. 
Крім того, Верховний Суд України в постанові від 24.02.2016 за №6-50цс16 наголошується, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. (Електрона форма договору прирівнюється до письмового). 
Ідентифікацію відповідача було здійснено за посередництвом системи BankID НБУ – отримавши від "monobank" за згодою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) персональні данні останньої в тому числі електронну адресу на яку у подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання Договору №8924627, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Окрім підписання договору позики сторонами за допомогою одноразових ідентифікаторів, договір позики підписано електронно-цифровим підписом позикодавця. 
Щодо доказів отримання відповідачем коштів за договором позики: в матеріалах цивільної справи міститься відповідь АТ «Універсал Банк» разом із банківською випискою, з якої вбачається, що картковий рахунок № НОМЕР_1 належить відповідачу та 01.05.2025 о 09:16 год, зазначену вище банківську картку здійснено зарахування коштів в розмірі 12 000 грн., що у свою чергу підтверджує дійсність доказів наданих позивачем, які підтверджують перерахування коштів. 
Крім того, представник позивача зазначає, що відповідач не спростовує належними доказами позовних вимог позивача, у зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього надійшло клопотання, у якому просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. 
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про проведення судового засідання за їх відсутності. 
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 01.05.2025 укладено договір позики № 8924627, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12000 грн, строк позики - 360 днів (з 01.05.2025 по 25.04.2026) зі сплатою процентів у розмірі 0,95 % , які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2070 грн., визначено розмір неустойки за понадстрокове користування коштами в розмірі 600 грн. за кожен день такого користування. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 552378), у порядку, визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію». 
Відповідно до п. 5 договору позики № 8924627, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. 
У пункті 11 договору позики № 8924627 наведено реквізити сторін, зокрема зазначено дані відповідача, у тому числі номер його банківського рахунку — НОМЕР_1 (а.с. зв.б. 12-19).
Згідно з довідкою про ідентифікацію від 24.02.2025, ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», акцепт договору позичальником – підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 552378 який відправлений 01.05.2025 о 09:16:29 год, на електронну адресу відповідача (а.с. 20).
Відповідно до копії квитанції № ce3327a3- 0301-4383-8c78-ab2c31375e49 від 01.05.2025, на платіжний інструмент № НОМЕР_1 01.05.2025 надіслано грошові кошти у розмірі 12000 грн (а.с. зв.б. 21).
У подальшому, 16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги, зокрема, за договором позики № 8924627 від 01.05.2025 (а.с. зв.б. 22-26).
Відповідно до Реєстру прав вимог до Договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 встановлено, що до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги за кредитним договором № 8924627 від 01.05.2025, де боржником є відповідач (а.с. 27, 28).
Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 8924627 від 01.05.2025 станом на 24.10.2025, відповідач має заборгованість за договором позики №8924627 від 01.05.2025 грн. у розмірі 28552 грн, яка складається з: заборгованості за тілом позики у розмірі 12000 грн; 10552 грн - заборгованість за відсотками, 6500 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою (а.с. 11).
На виконання ухвали суду від 16.12.2025, АТ «Універсал Банк» надав суду інформацію (а.с. 60), що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано банківську картку № НОМЕР_3 . Крім того, банком надано виписку руху коштів по картці від 30.01.2026 (а.с. 61), згідно якої 01.05.2025 о 09:16:51 год на картку відповідачки були зараховані кошти від FUIB MoneyTransfer у розмірі 12000 грн.
Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.
За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.
Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8924627 від 01.05.2025 згідно вищезазначеного укладеного договору факторингу, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.
За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.
Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, оскільки не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору.
З огляду на встановлені підстави і надані позивачем докази та враховуючи, що відповідачкою жодними доказами не спростовано позиції позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 8924627 від 01.05.2025, яка складає 22552 грн, з яких: 12000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 10552 грн – сума заборгованості за процентами.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 1) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн, оскільки їх розмір документально підтверджений, зокрема: копією договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 (а.с. 29-31),актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с. 32), витягом з акту № 5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги (а.с. 33), актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с. зв.б. 33, 34), платіжною інструкцією № 579939288.1 від 27.10.2025, ТОВ «Фінпром Маркет» перерахувало на рахунок адвоката Ткаченко Ю.О. 130500 грн, відповідно до акту № 5ФП приймання наданої правничої допомоги від 21.10.2025 (а.с. 35), копією ордеру на надання правничої допомоги серії АХ № 1287257 від 03.09.2025 (а.с. зв.б. 35).
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про електронну комерцію», Законом України "Про електронні довірчі послуги", ст. ст. 207, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 639, 1046-1050, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст. ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 223, 247, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», місцезнаходження якого за адресою: вул. Садова, 31/33, м. Ірпінь, Київська область, 08205, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 43311346, IBAN: НОМЕР_4 в АТ "ПУМБ", код банку 334851, заборгованість за договором кредиту № 8924627 від 01.05.2025, в розмірі 22552 грн (двадцять дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дві гривні), з яких: 12000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 10552 грн – сума заборгованості за процентами. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», місцезнаходження якого за адресою: вул. Садова, 31/33, м. Ірпінь, Київська область, 08205, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 43311346, IBAN: НОМЕР_4 в АТ "ПУМБ", код банку 334851, судові витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн (чотири тисячі п`ятсот гривень). 
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: