Справа №: 148/187/26
Провадження № 2/148/581/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Дамчука О.О
при секретареві Носулько К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської державної нотаріальної контори, Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого. 
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є спадкоємицею ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Нотаріусом було виявлено відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єктів, що на житловий будинок по АДРЕСА_1 , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 5309345.
Обтяження зареєстровано 16.07.2007 року 17:13:20 за № 5309345 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора, 23600, Вінницької область, Тульчинський район, м. Тульчин, вул. Миколи Леонтовича, 47. Підстава обтяження: 2-239 Тульчинський районний народний суд. Об`єкт обтяження: АДРЕСА_1 . Власник: ОСОБА_3 , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові данні: Архівний номер: 1905442WINNITSA2, Архівна дата: 18.01.2000, дата виникнення: 22.04.1998, № реєстра: 142, внут. № 3А01Е03300F1502D434F.
Позивач звернулася до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області щодо зняття арешту нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та отримала відповідь, що в Тульчинському відділі державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні немає відкритих виконавчих проваджень стосовно гр. ОСОБА_3 .
На даний час Позивач не може прийняти спадщину, оскільки на майно накладено арешт, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про скасування арешту.
Просить суд звільнити з під арешту нерухоме майно, яке належало спадкодавцю, ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 на який накладено арешт на підставі повідомлення Тульчинського районного народного суду від 16.04.1998 за 2-239 Тульчинською державною нотаріальною конторою 16.07.2007 року номер обтяження № 5309345. 
Позивач у судове засідання надала заяву про проведення розгляду справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі, судові витрати просить залишити за позивачем. 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник Тульчинської державної нотаріальної контори надав відзив на позов, згідно якого вказав, що Тульчинська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем по справі, просив розглянути справу у відсутності представника нотаріальної контори.
Представник Тульчинського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не надіслав. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом з`ясовано, що згідно Свідоцтва № НОМЕР_1 на право особистої власності від 25.04.1986, ОСОБА_2 являється власником житловий будинок по АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою КП Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації від 03.07.2025 за № 7262 (а.с.18, 22)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 22.04.2024, про що зроблено актовий запис № 228. (а.с. 12)
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 26.06.1991 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кинашів, Тульчинський район, Вінницька область, батьками зазначені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . (а.с. 10)
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 19.01.2007 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Кинашів, Тульчинський район, Вінницька область, батьками зазначені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 15)
Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 від 23.01.2011 року, ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_8 . (а.с 11)
Згідно паспорту громадянина України НОМЕР_6 від 02.09.2016 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Кинашів, Тульчинський район, Вінницька область, зареєстрована по АДРЕСА_1 з 01.03.2011. (а.с. 5-7)
Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 10.07.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована по АДРЕСА_1 з 01.03.2011. (а.с. 9)
Згідно домової книги для реєстрації громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 , за зазначеною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 01.03.2011, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 21.12.2017 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 21.12.2017 року, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з 21.12.2017 року.(а.с. 24-26)
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єктів від 02.09.2025 за № 441744201, обтяження зареєстровано 16.07.2007 року 17:13:20 за № 5309345 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора, 23600, Вінницької область, Тульчинський район, м. Тульчин, вул. Миколи Леонтовича, 47. Підстава обтяження: 2-239 Тульчинський районний народний суд. Об`єкт обтяження: вул. Набережна 19, с. Кинашів, Тульчинський район Вінницька область. Власник: ОСОБА_3 , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові данні: Архівний номер: 1905442WINNITSA2, Архівна дата: 18.01.2000, дата виникнення: 22.04.1998, № реєстра: 142, внут.№ 3А01Е03300F1502D434F (а.с. 17)
Відповідно листа Державного нотаріального архіву Вінницької області від 21.11.2025 року за вих. № 2026/01-14 встановлено, що в справах Державного нотаріального архіву Вінницької області зберігаються фонди Тульчинської державної нотаріальної контори Вінницької області.
На підставі повідомлення Тульчинського районного суду місто Тульчин Вінницької області від 16 квітня 1998 року за № 2-239, Тульчинською державною нотаріальною конторою Вінницької області накладено заборону відчуження на майно за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_3 . 
Відмітки про зняття заборони по фонду Тульчинської державної нотаріальної контори - не виявлено. 
Додаткові відомості, щодо уточнюючої інформації про особу, в інтересах якої накладено заборону (арешт) в документах контори - не зберігаються.(а.с. 16) 
Згідно листа Тульчинського відділу державної виконавчої служби від 01.10.2025 за № 27758/2217-25, Тульчинський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомляє, що у відділі не перебувають виконавчі провадження щодо стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь фізичних, юридичних осіб чи держави.(а.с. 19)
Згідно листа Тульчинської державної нотаріальної контори від 26.08.2025 року за № 684/02-14, Тульчинська державна нотаріальна контори на заяву ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 діда ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , роз`яснює наступне.
Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 440993333, одержаної нотаріусом в порядку безпосереднього доступу до реєстру 26 серпня 2025 року, вбачається, що на майно за адресою: АДРЕСА_1 , 16.07.2007 року зареєстровано арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 5309345, підстава обтяження: не вказано, 2-239, Тульчинський районний народний суд, архівна дата: 18.01.2000, дата виникнення: 22.04.1998. 
Відповідно до пункту 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна. Відповідно до пункту 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину зупиняється до зняття арешту. 
У зв`язку з вищевикладеним пропонують вжити відповідних заходів до зняття арешту. (а.с. 27)
Відповідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.04.1998 року справа № 2-239, розірвано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зареєстрований 19.10.1991 року в Кирнасівській селищній раді (актовий запис № 41). (а.с. 45)
Відповідно довідки Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.04.2026 року, облік судових справ в КП «Д-3», ведеться з 01.01.2011, до цього періоду комп`ютерна база даних в суді створена не була, облік судових справ здійснювався на паперових носіях (алфавітні покажчики, обліково-статистичні картки та журнали обліку судових справ). 
Відповідно обліку в алфавітних покажчиках цивільних та кримінальних справ за період 1997 - 2000 років ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , як відповідачі в цивільних справах та підсудні в кримінальних справах не обліковуються. Довідка видана для приєднання до матеріалів цивільної справи № 148/187/26 (а.с. 57)
Згідно листа Тульчинського відділу державної виконавчої служби від 08.04.2026 за № 11517/19. 17-26, Тульчинський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомляє, що у відділі не перебувають виконавчі провадження щодо стягнення коштів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь фізичних, юридичних осіб чи держави.(а.с. 63)
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Судом у судовому засіданні встановлено, що під час вчинення нотаріальних дій було виявлено, що позивач не може оформити спадщину після смерті дідуся за заповітом, оскільки встановлено наявність обтяження (арешту нерухомого майна) на належний спадкодавцю будинок по АДРЕСА_1 , що є спадковим майном.
Позивач в інший спосіб, крім зняття арешту із спадкового майна в судовому порядку захистити своє порушене право не може.
Так, за змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Підпунктами 4.15. та 4.18. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за №296/5 від 22.02.2012 року, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
Враховуючи, що державним нотаріусом зупинено видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав наявності заборони відчуження на спадкове майно, позивач набула право звернення до суду з позовом, як спадкоємиця померлого власника арештованого майна.
З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Згідно з ст. 59 зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Судом встановлено, що позивач є спадкоємицею щодо нерухомого майна, на яке у 1998 році було накладено арешт.
Матеріали справи не містять відомостей щодо відчуження цього майна на користь третіх осіб.
Крім цього, судом встановлено, що в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником житлового будинок по АДРЕСА_1 , на який накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 5309345, зазначено ОСОБА_3 , а згідно Свідоцтва № НОМЕР_1 на право особистої власності від 25.04.1986, власником житловий будинок по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 , що також підтверджується довідкою КП Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації від 03.07.2025 за № 7262 (а.с.18, 22)
Крім цього суд зазначає, що виконавчих проваджень стосовно спадкодавця не існує, з моменту накладення арешту пройшов тривалий час, будь-яких майнових претензій до спадкодавця не встановлено, то на даний час не доведено існування будь-яких законних підстав для обмеження у розпорядженні цим майном, а також не доведено необхідності застосування такого заходу як арешт майна
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Вказане положення покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1,ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Арешт на спадкове майно було накладено Тульчинською державною нотаріальною конторою у 2007 році, на даний час відсутні будь - які документи щодо накладення арешту як у нотаріальній конторі так і в суді, також відсутні відомості в Тульчинському ВДВС у Тульчинському районні Вінницької області однак, арешт, накладений на спірне майно, знято не було.
На даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами з померлого дідуся позивача.
У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.
На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) житлового будинку по АДРЕСА_1 перешкоджає позивачу в оформленні спадщини.
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
При цьому суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки у Тульчинській державній нотаріальній конторі відсутні документи, на підставі яких було накладено арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 .
Отже, Тульчинська державна нотаріальна контора позбавлена можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.
Наявність накладеного обтяження порушує права позивача на вступ у спадщину, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.
Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на спадкове майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ними спосіб шляхом зняття арешту з спадкового майна.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 76, 81, 89, 141, 263, 273 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В: 

Позов ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Скасувати арешт житлового будинку по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 5309345 зареєстровано 16.07.2007 року 17:13:20 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора, 23600, Вінницької область, Тульчинський район, м. Тульчин, вул. Миколи Леонтовича, 47. Підстава обтяження: 2-239 Тульчинський районний народний суд. Об`єкт обтяження: вул. Набережна 19, с. Кинашів, Тульчинський район Вінницька область. Власник: ОСОБА_3 , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові данні: Архівний номер: 1905442WINNITSA2, Архівна дата: 18.01.2000, дата виникнення: 22.04.1998, № реєстра: 142, внут.№ 3А01Е03300F1502D434F.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дамчук О.О.