ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року	Львів	Справа №260/6063/24 пров. №А/857/32309/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року (головуючий суддя Скраль Т.В., м. Ужгород) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач 2), якому просив: 
1) визнати протиправними та скасувати довідку Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.06.2024 року щодо визнання придатним до військової служби ОСОБА_1 ; 
2) наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 №487 від 15.06.2024 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» в частині, що стосується ОСОБА_1 ; 
3) наказ Військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2024 року в частин що стосується ОСОБА_1 ; 
4) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частин НОМЕР_1 та звільнити його з військової служби.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги.
В апеляційній скарзі зазначає, що 14.06.2024 ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , поїхав в м. Ужгороду своїх справах пасажирським транспортом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» до Волочиська, далі від Волочиська до Ужгорода.
15.06.2024 о 09:00 Позивач прибув в місто Ужгород. На пероні залізничного вокзалу до нього відразу підійшли двоє співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 , незаконно затримали, і разом з двома іншими затриманими чоловіками, на автомобілі доправили до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де забрали особисті речі і телефон.
Того ж дня Позивач примусово пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками проведеного медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_5 сформовано довідку військово лікарської комісії № 14994, відповідно до якої солдата запасу ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.
Відповідно до додатку № 4 до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 487 від 15 червня 202 року ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 і відправлений у складі команди № НОМЕР_3 , (ах. 103-104).
16.06.2024 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 17 ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта навчальних взводів відповідно до підготовки за вказаною військово-обліковою спеціальністю, (а с. 98). 16.06.2024 року, о 13 год. 21 хв. за Київським часом ОСОБА_1 повернули телефон, і позивач зателефонував своїй матері ОСОБА_2 і повідомив, що знаходиться у військовому навчальному центрі, попросив повідомити правоохоронні органи про незаконне позбавлення його волі. Згодом з`ясувалося, що це Військова частина НОМЕР_1 . 18.06.2024 року ОСОБА_2 скерувала заяву про злочин за ст. 146, 186 КК України до Державного бюро розслідувань. 11.07.2024 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_3 , який, у свою чергу, скерував скаргу в порядку ст. 206 КПК України до Яворівського районного суду Львівської області про незаконне позбавлення волі ОСОБА_1 зазначені дії та накази відповідачів вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Щодо позовної вимоги про скасування довідки ВЛК.
Висновок суду не ґрунтується на наявних у справі доказах, оскільки ігнорує доводи позивача про примусовий (незапланований) характер його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач-1 цю обставину у відзиві підтвердив. Тим самим підтверджується обставина прибуття позивача на ВЛК примусово, тобто не заплановано, без медичних документів про стан його здоров`я. З огляду на що процедура проходження ВЛК не могла бути дотримана, про що йшлося в позовній заяві.
При проведенні медичного огляду позивача членами ВЛК не було дотримано встановленої Положенням № 402 процедури. Зокрема, у медичній картці позивача відсутні результати обов`язкових досліджень - рентгенологічного, аналізів крові та сечі, електрокардіограми тощо, що свідчить про неповний медогляд і порушення вимог законодавства.
Хоча питання визначення придатності до військової служби є дискреційним повноваженням ВЛК, проте оскільки оскаржуване рішення прийнято з порушенням встановленої законом процедури, воно підлягає скасуванню судом.
Позивач вважає, що суд неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи. Картка обстеження та медичного огляду підтверджує доводи позивача про суттєві порушення процедури проходження ВЛК, з яких слідує незаконність довідки ВЖ №2148 від 15.06.2024. 
З картки вбачається, що аналізи загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові не проводились в порушення пункту 3.4. глави 3 розділу II Положення № 402 
Таким чином, висновок зроблений позаштатною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо придатності Позивача є безпідставним і підлягає скасуванню судом.
Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний прибуває на медичний огляд ВЛК з результатами рентгенологічного обстеження органів грудної клітки.
15.06.2024 близько 10:00 щодо позивача швидко провели ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , проігнорували інформацію про його хронічне важке аутоімунне захворювання (склеродермія), не повідомили про результати ВЛК, не надали відповідних документів про її проходження, психологічно тиснули, щоб змусити швидко підписати велику кількість документів, які я не міг прочитати і зрозуміти, і відправили до Військової частини НОМЕР_1 .
Членам ВЛК позивач повідомив, що в нього немає документів про стан здоров`я, оскільки він прибув на ВЛК незаплановано та не із власної волі, проживає і перебуває на обліку в м. Києві. 
Щодо викрадення позивача його матір`ю ОСОБА_2 було скеровано заяву до ДБР про кримінальне правопорушення, оскільки він сам перебував в режимі незаконної ізоляції під контролем відповідачів.
Відповідно до абз. 2-3 п. 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року (надалі також «Положення №402») Військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № ПО «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.
Зазначені документи, а на офіцерів і прапорщиків (мічманів) запасу також особові справи ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.
Оскільки позивач прибув на ВЛК не з власної волі, незаплановано, він не мав при собі та не міг надати для ВЛК документи про стан свого здоров`я. Установити дійсний об`єктивний діагноз за таких умов ВЛК не могла і не намагалася. Згідно з п. 3.6 Положення №402 картка обстеження та медичного огляду на солдатів, матросів, сержантів і старшин зберігається у ТЦК та СП до чергового огляду, а на офіцерів, прапорщиків (мічманів) у їх особових справах - постійно. Зазначає, що особова справа позивача зберігається в ІНФОРМАЦІЯ_6 , і не була вивчена комісарами.
Крім того, з оскаржуваного рішення ВЛК не вбачається здійснення відповідачем повного та всебічного аналізу і врахування всіх медичних показників щодо стану здоров`я позивача.
Вважає передчасним та необґрунтованим висновок ВЛК про придатність до військової служби.
Таким чином, довідка позаштатної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 сформована внаслідок численних порушень процедури, має бути скасована судом.
21.06.2019 року відповідно ст. 18 та п. 2, ч. 1, ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за рішенням призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 у зв`язку з визнанням за станом здоров`я непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час.
Позивач наголошує, що він не набув статусу «військовозобов`язаний». 
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25-річного віку військовозобов`язані, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 10-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чи базову військову службу. Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою.
Відповідно до ч. 9 ст. 1 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку виділяються наступні категорії громадян: допризовники, призовники, військовослужбовці, військовозобов`язані, резервісти.
Громадянам 16-25 років, які були визнані непридатними у мирний час, обмежено придатними у воєнний час до набуття чинності від 04.05.2024 року Закону України № 3621- IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», відповідно до статті 14 в якому призовна комісія вказувала у своєму рішенні непридатний у мирний, обмежено придатний у воєнний час. У ст. 18 Закону абзац 2 пункт, в якому вказували, що обмежено придатні звільняються від проходження військової служби і на яку головне посилалась стаття 37 цього закону та відносила обмежено придатних чоловіків до 25 років до військовозобов`язаних. Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного є документом, що посвідчує особу військовозобов`язаного, який перебуває в запасі осіб офіцерського та рядового складу та визначає його власника до виконання військового обов`язку.
З набранням чинності Закону України від 04.05.2024 року 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» скасовано статус «обмежено придатний».
Стаття 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу перехід зі статусу призовник до статусу військовозобов`язаного передбачає для таких громадян: 
які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;
призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;
які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних;
військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно- територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;
які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних,
зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України;
які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;
які досягай 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;
які звільнені із служби у військовому резерві та не досягай граничного віку перебування в запасі;
які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку;
які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань;
Позивач не підпадає під жоден пункт визначення «військовозобов`язаного».
ІНФОРМАЦІЯ_8 мав оновити військовий документі пояснити про право Позивача пройти ВЛК у зв`язку з скасуванням статусу «обмежено придатний» у строки передбачені законодавством, а це для обмежено придатних громадян до 04,02.2025 року, а для призовників лише добровільно до 25 років у разі виявлення бажання проходження військової служби і що у разі визнання його придатним він відповідно до статті 37 пункт 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є і вважається призовником до 25 років.
На момент призову позивач не мав статусу військовозобов`язаного» в розумінні ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки військову службу він не проходив, у запасі не перебував, та мав 21 повний рік віку, а відтак не міг бути призваний на військову службу за загальною мобілізацією. Позивач не робив заяв про добровільний призов на військову службу.
Таким чином, наразі діє законодавче обмеження щодо призову на військову службу під час мобілізації лише резервістів та військовозобов`язаних, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому законом порядку на період мобілізації. При цьому особи, які не досягли 25-річного віку, можуть бути взяті на військовий облік виключно у якості призовників. Відповідно, такі особи можуть бути призвані лише на строкову військову службу (однак в умовах дії воєнного стану призов на строкову військову службу не проводиться), або ж за їх добровільної згоди можуть бути прийняті на військову службу за контрактом.
Такої добровільної згоди позивач не надавав. 
Суд першої інстанції встановив, що, відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_5 і відправленні у складі команди № НОМЕР_3 ( додаток № 4 до наказу № 487 від 15 червня 2024 року) солдат ОСОБА_1 прибув у розпорядження військової частини НОМЕР_1 :
« 16 червня 2024 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) 17 ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта навчальних взводів відповідно до підготовки за вказаною військово-обліковою спеціальністю, (а.с. 98).
Командир військової частини НОМЕР_1 не мав права не зарахувати позивача до особового складу військової частини, адже отримав усі передбачені чинним законодавством документи та беззаперечні правові підстави для видання оспорюваного позивачем наказу.
Суд звертає увагу, що матеріалами справи не підтверджено, що на момент прийняття оскаржуваного наказу позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я чи з інших законодавчо встановлених підстав»
Такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на доказах. 
Окрім того, з тексту наказу №487 від 15.06.2024 вбачається, що Позивач направляється до Військової частини НОМЕР_3 , однак в подальшому був безпідставно направлений до в/ч НОМЕР_1 .
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХП початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині, яким його зараховано до складу цієї військової частини, а не Військової частини НОМЕР_3 , виданий на підставі вище наведених документів також є протиправним і підлягає скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 просила таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що 15 червня 2024 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , (а.с. 99).
15 червня 2024 року за наслідками проведеного медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_2 сформовано довідку військово-лікарської комісії № 14994, відповідно до якої солдата запасу ОСОБА_1 , визнано придатним до військової служби.
15 червня 2024 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 487 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», з метою виконання призову військовозобов`язаних наказано призвати та направити для проходження військової служби під час мобілізації резервістів військовозобов`язаних, які призвані і направлені в складі команд НОМЕР_3 (додаток № 4), (а.с. 69-70).
Відповідно до додатку № 4 до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 487 від 15 червня 2024 року ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 і відправлений у складі команди № НОМЕР_3 , (а.с. 103-104).
16 червня 2024 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 173 ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта навчальних взводів відповідно до підготовки за вказаною військово-обліковою спеціальністю, (а.с. 98).
Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно частини 3 статті 1 даного Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232) військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Надаючи оцінку позовній вимозі про визнання протиправною та скасування довідки Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 червня 2024 року, судом першої інстанції враховано, що відповідно до частини 10 статті 2 Закону №2232 з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту - Положення №402).
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
Згідно з пунктами 3.1-3.3 розділу II Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.
Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.
Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
Особи, звільнені з військової служби, визнані непридатними до військової служби, можуть повторно оглядатися ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після обов`язкового обстеження у спеціалізованих закладах охорони здоров`я з метою підтвердження або зміни встановленого діагнозу. Направляє на обстеження лікар - член ВЛК районного, міського ТЦК та СП, про що вносить відповідний запис у реєстр ЕСОЗ. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою II додатка 1 до цього Положення, а тих, які мають офіцерські звання,- за графою III додатка 1 до цього Положення.
Відповідно до пункту 3.8 розділу II Положення №402 постанови ВЛК ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.
Постанова ВЛК ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята в облікових цілях в мирний час, дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Якщо в стані здоров`я військовозобов`язаного, за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.
Інші постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП, на особливий період оформлюються довідкою військово-лікарської комісії (додаток 4 до цього Положення) у трьох примірниках.
Постанови ВЛК ТЦК та СП у формулюванні «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)» не пізніше п`ятиденного строку з дня закінчення медичного огляду, направляються з метою контролю до ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП.
Копія довідки ВЛК з підписом про ознайомлення та датою видається особі, яка пройшла медичний огляд.
Згідно з пунктами 3.1-3.4 Розділу I Положення №402 вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.
Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій, а також наявних медичних записів та висновків у відповідних реєстрах електронної системи охорони здоров`я.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_10 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду ВЛК в інший заклад охорони здоров`я, ніж той, в якому проводився медичний огляд ВЛК, постанова якої оскаржується.
Відповідно до пунктів 2.3.5 та 2.4.10 Розділу I Положення №402 рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
Згідно матеріалів справи, позивач проходив обстеження ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_5 , що не є ні ВЛК регіонів, ні ЦВЛК (іншого матеріалами справи не встановлено).
У даному випадку, враховуючи зазначене вище, суд першої інстанції підставно вважав, що ефективним і дієвим правовим механізмом захисту права (інтересу), який заявник сприймає за порушені є ініціювання процедури перегляду управлінського волевиявлення відповідної військово-лікарської комісії при районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки органами військово-лікарської експертизи вищого рівня, а саме: військово-лікарською комісією при обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, військово-лікарською комісією регіону, Центральною військово-лікарської комісією Збройних Сил України із можливістю оскарження до суду саме рішення військово-лікарської комісії регіону або рішення Центральної військово-лікарської комісією Збройних Сил України. 
Відтак, суд правильно відмовив у задоволенні вказаної вимоги.
Надаючи оцінку вимозі про визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №487 від 15.06.2024 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» в частині, що стосується ОСОБА_1 , судом першої інстанції виходив з наступного.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022р. №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Частиною 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р. №3543-XII (далі - Закон №3543-ХІІ) передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частин 5, 7 статті 1 Закону №2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період (частина 9 статті 1 Закону №2232-XII).
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі регламентується Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).
Відповідно до пункту 2 Положення №1153/2008 громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Підпунктом 1 пункту 252 Положення №1153/2008 передбачено, що у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону №3543-XII, а також прийом громадян на військову службу за контрактом.
Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 р. №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Відповідно до пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; надають командирам військових частин інформацію про військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, з метою добору громадян для проходження служби у військовому резерві та військової служби за контрактом.
Пунктом 11 Положення №154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, серед іншого: розподіляють призовників під час їх приписки до призовних дільниць і призову на строкову військову службу за видами (родами сил і військ) Збройних Сил, іншими військовими формуваннями; організовують та проводять професійно-психологічний відбір громадян під час приписки до призовної дільниці, призову на військову службу, службу у військовому резерві, відбору кандидатів на військову службу за контрактом; беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань направлення громадян України для проходження базової військової служби, служби у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від направлення для проходження базової військової служби, служби у військовому резерві; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
У відповідності до пункту 12 цього Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.
За правилами пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції станом на 21 червня 2019 року) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районний (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.
В свою чергу, за частиною 1 статті 18 цього Закону в цій же редакції, від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ ( у чинній редакції) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби.
В свою чергу, за частиною 1 статті 18 цього Закону в цій же редакції, від проходження базової військової служби звільняються призовники, які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби;
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнений від призову на строкову військову службу в 2019 році, оскільки був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_4 , (а.с. 100-102).
З огляду на вказане, у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ ОСОБА_1 взятий на військовий облік військовозобов`язаних та 21 червня 2019 року зарахований призовною комісією Печерського району м. Київ за станом здоров`я у запас.
Відповідно до пункту 1 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016 військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.
Враховуючи наявність у ОСОБА_1 військового квитка, то вище наведене, суд підставно вважав, що позивач обізнаний із своїм правовим статусом «військовозобов`язаний».
Оскільки, з 2019 року ОСОБА_1 перебував на обліку як військовозобов`язаний, то відповідно правильним є твердження, що на нього розповсюджувалася дія норм законодавства щодо військовозобов`язаних, а не призовників, що призиваються на строкову службу.
Відповідно до пункту 253 Положення №1153 призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України.
За частиною 2 статті 39 Закону №2232-ХІІ на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Оскільки позивач є військовозобов`язаним, який Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 (довідка №14994 від 15 червня 2024 року, (а.с.99) визнаний придатним до військової служби, в установленому законом порядку не був заброньований, оскільки доказів про це матеріали справи не містять, то відповідно враховуючи Указ Президента України №69/2022, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем 2 правомірно здійснено призов позивача на військову службу по мобілізації з подальшою відправкою для проходження військової служби до військової частини, оскільки це є його конституційним обов`язком. 
А відтак наказ від 15 червня 2024 року № 487 в частині призову ОСОБА_1 не підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 від 16 червня 2024 року в частині, що стосується ОСОБА_1 , то судом першої інстанції вірно враховано, що початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону №2232-XII.
Відповідно до пункту 4 частини 1 та абзацу 1 частини 3 статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається, зокрема, день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 р. №280, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.11.2022 р. за №1407/38743, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка визначає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Інструкція 280).
Відповідно до пунктів 1, 3 Розділу XII Інструкції №280 облік особового складу в особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації або з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, ведеться у порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.
Військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14 розділу II цієї Інструкції.
Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів відмобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення. Наказ по стройовій частині розробляється на всі військові частини, що формуються та мають самостійний штат.
Пунктом 14 Розділу ІІ Інструкції №280 встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.
Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
Отже, організація обліку та призову громадян в особливий період, покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, а зарахування до штату військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахуванням здійснюється на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно матеріалів справи, відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_5 і відправленні у складі команди № НОМЕР_3 ( додаток № 4 до наказу № 487 від 15 червня 2024 року) солдат ОСОБА_1 прибув у розпорядження військової частини НОМЕР_1 .
16 червня 2024 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 173 ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта навчальних взводів відповідно до підготовки за вказаною військово-обліковою спеціальністю, (а.с. 98).
Оскільки командир військової частини НОМЕР_1 отримав усі передбачені чинним законодавством документи, то, відповідно, суд підставно зауважив, що в останнього були відсутні правові підстави не зарахувати позивача до особового складу військової частини та невинесення оспорюваного позивачем наказу.
Суд звертає увагу, що матеріалами справи не підтверджено, що на момент прийняття оскаржуваного наказу позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я чи з інших законодавчо встановлених підстав.
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов вірного висновку, що оскаржуваний наказ командира військової частини в частині зарахування до особового складу військової частини є правомірним, доводи позивача про незаконність наказу не знайшли свого підтвердження, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування вказаного наказу слід відмовити.
Щодо позовної вимоги зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та звільнення його з військової служби, то суд вірно врахував, що частиною 1 статті 39 Закону №2232-ХІІ визначено, що на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць.
Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом №2232-ХІІ.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у навчальну частину (центр) з територіального центру комплектування та соціальної підтримки (збірного пункту) - для громадян, направлених для проходження базової військової служби.
Таким чином, з 16 червня 2024 року (день зарахування до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення) позивач проходить військову службу та набув правового статусу «військовослужбовець».
Згідно з абзацом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону №2232-ХІІ у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
- підстави звільнення з військової служби;
- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Статтею 26 Закону №2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби.
Враховуючи вказане вище, суд підставно вважав, що якщо позивач на теперішній час не може проходити військову службу з підстав, визначених статтею 26 Закону №2232-ХІІ, то він не позбавлений права у встановленому порядку ініціювати питання про звільнення з військової служби, тому така позовна вимога також задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене вище у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову в цілому, тому суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року у справі №260/6063/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М.А. Пліш 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула