Справа № 349/1585/25 
Провадження № 2/349/194/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
09 березня 2026 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області
у складі судді Могили Р.Г.
за участю секретаря судового засідання Мартиновської І.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

учасники судового провадження:
представник позивача Нижник В.В.
( в режимі відеоконференції)
представник відповідача адвокат Романків І.М.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» ( далі - ТОВ «ФК «Солвентіс» ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обгрунтовано тим, що 08 листопада 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладений договір про надання кредиту №2885361, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами.
10 червня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя капітал» укладено договір факторингу №АК-10/06/2025, відповідно до якого ТОВ «Алекскредит» відступило на користь ТОВ «Секвоя капітал» право грошової вимоги до боржників за кредними договорами, у тому числі за договором №2885361 від 08 листопада 2019 року.
07 липня 2025 року між ТОВ «Секвоя капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу№ ДФ-07072025, відповідно до якого ТОВ «Секвоя капітал» передало ТОВ «ФК «Солвентіс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором №2885361 від 08 листопада 2019 року, боржником в якому виступає відповідач ОСОБА_1 .
Зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до розрахунку заборгованості становить 43 520,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 35 520,00 грн.
Позивач просив стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
Відповідач ОСОБА_1 не подав відзиву на позов. 
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
02 грудня 2025 року позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. 
04 грудня 2025 року представник позивача Лановий Є.М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
08 грудня 2025 року позивач подав клопотання про витребування доказів, від якого в подальшому представник позивача ОСОБА_2 відмовилася.
22 січня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Романків І.М. подав клопотання про відкладення судового засідання та ознайомлення з матеріалами справи.
Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року визнано потрібним, щоб представник ТОВ «ФК «Солвентіс» дав особисті пояснення.
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2026 року задоволено заяву представника ТОВ «ФК «Солвентіс» Нижник В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
03 березня 2026 року судом зареєстровано письмові пояснення позивача.
В судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Солвентіс» Нижник В.В. позов підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві та письмових поясненнях.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Романків І.М. в судовому засіданні позов визнав частково, зокрема, не заперечував, щодо отримання та не повернення позичальником кредитних коштів в сумі 8 000,00 грн.
Щодо нарахованих відсотків на підставі п.1.7.3. Договору, то вони є завищеними та несправедливими, порушують баланс інтересів сторін та суперечать вимогам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відповідач визнає лише нараховані відсотки за відсотковою ставкою 1,70% за один день користування кредитом, які становлять 12 085,40 грн, та узгоджені сторонами в графіку платежів за загальними умовами кредитування . 
Також просив зменшити судові витрати позивача, які пов`язані з правничою допомогою адвоката до розміру 2 000,00 грн, оскільки справа є малозначною.
Фактичні обставини справи
08 листопада 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №2885361 ( далі - Договір ), який підписано позичальником одноразовим ідентифікатором PS2885361, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.30-34).
Укладення та підписання відповідачем договору про надання кредиту, представник відповідача адвокат Романків І.М. не заперечував.
Відповідно до п.1.1 Договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua.
Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з умовами договору та правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись своїх обов`язків та виконувати їх ( п.7.2 Договору).
Згідно п. 7.7. Договору встановлено, що сторони погодили, що з укладенням цього Договору ними досягнуто згоди з усіх його істотних умов.
Зокрема, пунктом 1.3. Договору передбачено, що сума кредиту складає 8 000,00 грн.
Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3 цього договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника ( п.1.4. Договору).
Пунктом 1.7. Договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до якого:
- у випадку використання кредиту менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму користування кредитом, яка складає 6,80 % від визначеної в п. 1.3. цього договору суми кредиту; 
- у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів з 08.11.2019 року до 08.12.2019 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,36 % (Акційна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні покращених умов кредитування складає 11 264,00 грн;
- при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 08.11.2019 року до 08.12.2019 року (включно) - 1,70 % за один день користування кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); в спеціальний період з 09.12.2019 року до 05.06.2020 року (включно) - 3 % за один день користування кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил).
Відповідно до п. 3.1. Договору сторони погодили, що строк дії договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з дати укладення договору 08.11.2019 року до кінцевої дати виконання договору 05.06.2020 року (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, у тому числі сплати заборгованості. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію з дати повернення/погашень кредиту (п. 2.8. Правил).
Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» №6052-ВП від 26 вересня 2025 року про те, що товариством було здійснено за дорученням ТОВ «Алекскредит» переказ коштів 08 листопада 2019 року на суму 8 000,00 грн, номер картки НОМЕР_1 ( а.с. 24 ).
Отримання відповідачем кредитних коштів представник відповідача також не заперечував.
Отже ТОВ «Алекскредит» свої зобов`язання за договором про надання кредиту №2885361 від 08 листопада 2019 року виконало в повному обсязі згідно умов договору.
10 червня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя капітал» укладено договір факторингу №АК-10/06/2025 (а.с.35- 38).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року за ОСОБА_1 рахувалася заборгованість в розмірі 43 520,00 грн (а.с.16).
07 липня 2025 року між ТОВ «Секвоя капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу№ ДФ-07072025 (а.с. 39-52).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу№ ДФ-07072025 від 07 липня 2025 року,представники ТОВ «Секвоя капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» на виконання договору підписали реєстр, за яким рахувалася заборгованість за кредитним договором №2885361 від 08 листопада 2019 року  на загальну суму 43 520,00 грн ( а.с. 17 ).
Згідно з наданим первісним кредитором розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором №2885361 від 08 листопада 2019 рокустаном на 17 квітня 2020 року становить 43 520,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 35 520,00 грн ( а.с. 28 ).
Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи
Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 правовідносин у зв`язку з укладенням кредитного договору №2885361 від 08 листопада 2019 року, за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, який вважається укладеним у письмовій формі, а також  перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, та наявності з його сторони невиконаних зобов`язань за цим договором.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Позивачем надано належні та допустимі докази, що на підставі договору факторингу  №АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року, договору факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 року та згідно витягів з реєстру боржників до вказаних договорів факторингу, від первісного кредитора ТОВ «Алекскредит» до нових кредиторів ТОВ «Секвоя капітал», а в подальшому до ТОВ «ФК «Солвентіс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2885361 від 08 листопада 2019 року.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Положеннями статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 , право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Отже у випадку настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.
Судом встановлено, що згідно проведеним первісним кредитором розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2885361 від 08 листопада 2019 року станом на 17 квітня 2020 року становить 43 520,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 35 520,00 грн.
Так, за період з 08 листопада 2019 року по 08 грудня 2019 року первісний кредитор нараховував відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 136,00 грн за відсотковою ставкою 1,7 % в день, а за період з 09 грудня 2019 року по 17 квітня 2020 року - в розмірі 240,00 грн за відсотковою ставкою 3 % в день, тобто в межах строку дії договору ( п.3.1. Договору) та за відсотковими ставками, які передбачені п.1.7.3. Договору.
Таким чином загальний розмір заборгованості за кредитним договором №2885361 від 08 листопада 2019 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 43 520,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 35 520,00 грн.
Щодо доводів сторони відповідача про те, що нараховані відсотки є завищеними та несправедливими, порушують баланс інтересів сторін та суперечать вимогам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також суперечать графіку платежів, де визначена базова ставка 1,70% , то суд зазначає таке.
Підписуючи договір про надання кредиту, позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.
При цьому, позичальник не був позбавлений можливості згідно з пунктом 2.2.3. Договору протягом 14 календарних днів з дати укладення договору відмовитися від договору на умовах, визначених у розділі 10 Правил.
Положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані щодо розміру відсотків за користування кредитом, оскільки у вказаній справі відсотки за користування кредитом, які позивач просив стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником.
Крім того, договір, укладений між сторонами у встановленому порядку недійсним не визнаний, а при розгляді справи сторона відповідача не заявляла зустрічних вимог про визнання кредитного договору недійсним у частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн, та підтверджується платіжною інструкцією №2885361 від 28 жовтня 2025 року (а.с. 82).
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, тому згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша – друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що:
"40. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
42. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
43. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
44. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони".
На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, позивачем надано копії таких документів: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВФ №841 видане Лівак І.М.; договір №43657029 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року; акт №2885361 про підтвердження факту надання правничої ( правової ) допомоги адвокатом від 30 вересня 2025 року; детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої ( правової ) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 30 вересня 2025 року, згідно яких загальна вартість наданої позивачу правової допомоги адвоката складає 6 000,00 грн ( а.с.13,18-23, 64-65 ).
Враховуючи складність цієї справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, ціну позову , обсяг виконаних адвокатом робіт, заперечення сторони відповідача щодо такого розміру витрат, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, суд зменшує витрати позивача на правничу допомогу до суми 2 000,00 грн.
Керуючись  ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за кредитним договором № 2885361 від 08 листопада 2019 року в розмірі  43 520,00  грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі  8 000,00 грн,  заборгованості за відсотками в розмірі 35 520,00грн
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» судові витрати в розмірі 4 422,40 грн, які складаються із 2 422,40 грн судового збору та 2 000,00 грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 21/1 м. Бровари Київська область, код ЄДРПОУ 43657029.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Р.Г. Могила