МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2026 р.  	№ 400/475/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , , 	
до відповідача	Державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор", , 	
про	визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, скасування довідки від 14.01.2026 № 2018-1,	

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» (далі – відповідач) про:
визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення моєї наявної вислуги років та протиправне не врахування при обчисленні вислуги років за час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, вислугу 22 календарні роки 1 місяць 11 днів, яка встановлена та зарахована Комісією установи згідно висновку та включена до загальної вислуги затвердженої наказом державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» від 03.12.2025 № 152/ос-25;
зобов`язання відповідача провести обчислення моєї вислуги років в Державній кримінально-виконавчій службі України із зарахуванням вже наявної та встановленої відповідно до висновку Комісії установи від 03.12.2025 і наказу державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» від 03.12.2025 № 152/ос-25, вислуги 22 календарні роки 1 місяць 11 днів;
скасування довідки від 14.01.2026 № 2018-1 про обчислення позивачу вислуги років в Державній кримінально-виконавчій службі України;
зобов`язання відповідача видати нову довідку про обчислення позивачу вислуги років за час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.
10.02.2026 позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив суд:
1) визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного обліку його вислуги років під час проходження служби та неврахування вповній мірі вислуги, встановленої Комісією установи та наказом від 03.12.2025 № 152/ос-25;
2) встановити та зафіксувати факт тривалості служби:
станом на 03.12.2025 вислуга років позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України становить 25 календарних років 0 місяців 1 день;
відобразити цю вислугу у службових документах відповідача як підставу для всіх видів соціального забезпечення, що залежать від вислуги років;
3) зобов`язати відповідача провести правильне обчислення вислуги років із урахуванням усіх періодів служби, зафіксованих Комісією та наказом № 152/ос-25, і відобразити їх у службових документах;
4) скасувати довідку від 14.01.2026 № 2018-1 про обчислення вислуги років позивача у ДКВС;
5) зобов`язати відповідача видати нову довідку про обчислення вислуги років відповідно встановленого обліку.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить службу в Державній кримінально-виконавчій службі на начальницькій посаді. Наказом відповідача від 03.12.2025 № 152/ос-25 позивачу переоголошено стаж служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та станом на 03.12.2025 зараховано 25 років 00 місяців 01 день. 08.01.2026 він звернувся до відповідача про видачу йому довідки про вислугу років за час проходження служби в Державній виконавчій службі, за результатами розгляду якого йому було видано довідку від 14.01.2025 № 2018-1. Однак, в цій довідці було зазначено, що станом на 08.01.2026 його вислуга років за час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі становить 16 років 3 місяці 16 днів. На переконання позивача така довідка є протиправною, оскільки в ній не враховано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі – Постанова № 393) період його служби з 10.03.2009 до 10.11.2016 та з 22.05.2017 по 19.10.2022 календарна вислуга років підлягає зарахування з коефіцієнтом підвищення 1,333, а за період з 22.10.2022 по 03.12.2025 – 1,5.
У відзиві на позовну заяву від 26.01.2026 відповідач заперечив проти позову і просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Відзив аргументовано тим, що стаж для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та вислугу років для призначення пенсії або в інших цілях відображаються в довідках про проходження служби і можуть обчислюватися за різними методиками та включати різні періоди. Видана позивачу довідка відображає фактичний час його служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.
27.01.2026 позивач подав відповідь на відзив, в якому підтримав свої позовні вимоги, закцентувавши увагу на тому, що під час обчислення вислуги років відповідач протиправно зменшив його вислугу років та не врахував в повній мірі зараховану Комісією установи службу на різних посадах начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України 22 календарні роки 1 місяць 11 днів.
10.02.2026 позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій підстави позову залишились не змінними.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву зі зміненими предметом позову не скористався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
19.01.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за матеріалами в електронній формі.
10.02.2026 позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, яка ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 прийнята до розгляду.
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Згідно з Висновком комісії відповідача від 03.12.2025 № 152/0с-25 стаж служби позивача для виплати надбавки за вислугу років станом на 03.12.2025 становив 25 років 00 місяців 01 день, календарна вислуга років – 19 років 01 місяць 01 день.
Наказом відповідача від 03.12.2025 № 152/01-25 «Про особовий склад» переоголошено стаж служби позивача станом на 03.12.2025 для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу установи 25 років 00 місяців 01 день.
08.01.2026 позивач подав відповідачу рапорт про надання йому довідки про вислугу років за час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України станом на 08.01.2026.
За результатами розгляду вищенаведеного рапорту відповідач видав позивачу довідку від 14.01.2026 № 2018-1, в якій зазначив, що вислуга років в Державній кримінально-виконавчій службі України становить 16 років 03 місяці 16 днів.
Вважаючи наведені у довідці від 14.01.2026 № 2018-1 відомості про його стаж недостовірними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.
Зі змісту позовної заяви слідує, що спір у цій справі виник з приводу відмови відповідача видати довідку про вислугу років, в якій зарахувати позивачу, який проходить службу на посаді начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-ХІІ) і пункту 3 Постанови № 393 вислугу років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії.
Згідно з частиною першої статті 14 Закону України ««Про Державну кримінально-виконавчу служби України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі – особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі – працівники кримінально-виконавчої служби).
Частиною третьою статті 23 Закону України ««Про Державну кримінально-виконавчу служби України» встановлено, що Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії – один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, – один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, – один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України (частина четверта статті 23 Закону України ««Про Державну кримінально-виконавчу служби України»).
Пунктом «б» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Згідно з пунктами «б», «в» частини першої статті 17 Закону № 2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 171 Закону № 2262-ХІІ).
На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» прийнято Постанову № 393.
Згідно з абзацом третім підпункту «г» пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів за час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
Вирішуючи справу № 805/3923/18-а об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 дійшла до висновку, що «основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.»
Таким чином, передбачена Постановою № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 і від 22.06.2022 № 761/29252/17.
Таким чином, до вислуги років для призначення пенсії особам, зазначеним у Постанові № 393, відповідні періоди проходження ними служби зараховується на пільгових умовах.
Водночас при вирішенні даного спору суд врахував, що при зверненні позивача до відповідача та, відповідно, з даним позовом до суду, позивач просив здійснити перерахунок та зарахувати йому відповідно до пункту 3 Порядку № 393 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні.
Сторонами у справі не заперечується, що позивач продовжує проходити службу та не зверталася до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу. Натомість, як вже зазначалося, положення Порядку №393 визначають порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Оскільки, адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тому для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.
Відповідно до матеріалів справи, позивач на даний час перебуває на службі у відповідача, і питання щодо призначення йому пенсії за вислугу років та розрахунку вислуги відповідачем не вирішувалося. З цього приводу позивач до відповідача не звертався. 
Відтак вимога позивача про здійснення перерахунку та зарахування вислуги років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, в, є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.
Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 22.02.2023 у справі № 320/12166/20 та від 23.05.2024 у справі № 640/30284/20.
Водночас суд врахував, що у довідці від 14.01.2026 № 2018-1 відповідач зазначив фактичну вислугу років позивача безпосередньо в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» відмовити повністю.
2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
5. Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
відповідач: Державна установа «Миколаївський слідчий ізолятор» (вул. Лагерне поле, 5, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54030; код ЄДРПОУ 08564067).
6. Повний текст рішення суду складений 10.03.2026.

Суддя В.Г.Ярощук