ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 683/1212/23
Провадження № 22-ц/820/305/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 
секретар судового засідання Демчук В. М.,
з участю: представника позивачки ОСОБА_1 ,
представника третьої особи ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року (суддя Бондарчук Л. А., повне судове рішення складено 07 листопада 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_5 , про зміну розміру часток у праві спільної часткової власності та виділ майна в натурі.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :
У квітні 2023 року ОСОБА_4 , звертаючись до суду із вказаним позовом з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 10 лютого 2025 року, зазначала, що 06 грудня 2025 року між нею та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частки будівлі магазину № НОМЕР_1 , який розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . 06 квітня 2007 року між нею, ОСОБА_3 та Старокостянтинівською міською радою був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 6810800000:04:018:0108 площею 355 кв. м для обслуговування комерційного об`єкту - магазину по АДРЕСА_2 . Зазначу земельну ділянку вони як співвласники будівлі викупили в рівних частках по 1/2 кожному. На підставі договору був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 005521. Вона здійснювала розрахунок у сумі 17180 грн і при укладенні договору було погоджено, що відповідачка на першу вимогу компенсує сплачені грошові кошти або ця сума буде зарахована в якості збільшення частки у майні позивачки. У 2008 році сторони домовились про здійснення добудови другого поверху та складського приміщення до будівлі магазину, на що отримали дозвіл на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 220 від 24 квітня 2008 року. Оскільки ОСОБА_3 більшість часу проживає за межами України (в Італії), усі організаційні та фінансові питання будівництва вирішувала вона за власні кошти, а саме замовила проект надбудови другого поверху та добудови складського приміщення до будівлі магазину, замовила та оплатила технічний висновок за результатами обстеження будівлі магазину по АДРЕСА_2 та заходи щодо надбудови другого поверху, технічний висновок про стан будівельних конструкцій будівлі магазину та можливість надбудови другого поверху Хмельницького проектного інституту «Цивільпромбуд». У вересні 2009 року вона ознайомила відповідачку з вказаними документами та повідомила, що орієнтована вартість будівельних робіт складе близько 1000000 грн. ОСОБА_3 відповіла, що участі у будівництві брати не буде через відсутність коштів, проти будівництва не заперечує і претендувати на право власності на надбудову та прибудову не буде. У зв`язку з чим на підставі письмової заяви відповідачки від 22 вересня 2009 року було внесено зміни до рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 220 від 24 квітня 2008 року «Про дозвіл на будівництво» в частині надання дозволу лише ОСОБА_4 . Будівництво прибудови та надбудови тривало з 2010 року по 2015 рік, будівельні роботи виконував ФОП ОСОБА_6 , якому більшість грошових коштів сплачувала у безготівковому порядку. Внутрішні роботи оплачувались готівкою. 01 листопада 2016 року було видано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації серії ХМ № 142162062310 та 25 листопада 2016 року зареєстровано право власності на будівлю магазину загальною площею 508 кв. м (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 32562459 від 25 листопада 2016 року). 
У вересні 2017 року в нотаріуса дізналася про те, що уся будівля магазину разом із прибудовою до першого поверху та надбудовою другого поверху загальною площею 508 кв. м належить на праві спільної часткової власності їй і ОСОБА_3 в частках по 1/2.
Вважає, що має право на більшу частку у вказаному об`єкті нерухомого майна і претендує на її виділенні в натурі. 
Тому позивачка просила змінити ідеальні частки співвласників будівлі магазину по АДРЕСА_1 та визначити їх для ОСОБА_4 - 84,35/100, для ОСОБА_3 - 15,65/100. Виділити їй в особисту приватну власність зі спільної часткової власності у будівлі магазину по АДРЕСА_1 надбудову - другий поверх будівлі магазину загальною площею 261,7 кв. м, до складу якої входить: 9) сходова клітина – 10,7 кв. м; 10) торгова зала – 177,7 кв. м; 11) коридор – 23,6 кв. м; 12) кабінет – 11,8 кв. м; 13) кабінет – 5,8 кв. м; 14) кімната відпочинку – 8,7 кв. м; 15) вбиральня – 2,3 кв. м; 16) умивальник – 1,8 кв. м; 17) побутове приміщення – 3,5 кв. м; 18) склад – 4,0 кв. м; 19) склад – 11,8 кв. м та прибудову до першого поверху будівлі магазину загальною площею 65,4 кв. м, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_4 на вказані приміщення. Приміщення першого поверху будівлі магазину по АДРЕСА_1 площею 180,9 кв. м залишити у спільній частковій власності ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в частках 14/25 та 11/25 відповідно.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Змінено ідеальні частки співвласників будівлі магазину по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , і визначено їх таким чином: ОСОБА_4 - 6385/10000 ідеальних часток; ОСОБА_3 - 3615/10000 ідеальних часток.
Виділено в особисту приватну власність ОСОБА_4 зі спільної часткової власності відповідно до ідеальних часток у будівлі магазину по АДРЕСА_1 надбудову - другий поверх будівлі магазину загальною площею 261,7 кв. м, до складу якої входить: 2-9 сходова клітина – 10,7 кв. м; 2-10 торгова зала – 177,7 кв. м; 2-11 коридор – 23,6 кв. м; 2-12 кабінет – 11,8 кв. м; 2-13 кабінет – 5,8 кв. м; 2-14 кімната відпочинку – 8,7 кв. м; 2-15 вбиральня – 2,3 кв. м; 2-16 умивальник – 1,8 кв. м; 2-17 побутове приміщення – 3,5 кв. м; 2-18 склад – 4,0 кв. м; 2-19 склад – 11,8 кв. м, та прибудову до першого поверху будівлі магазину: 1-1 сходову клітину – 15 кв. м, 1-2 комору – 3,0 кв. м, 1-8 склад – 44,7 кв. м, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_4 на вказані приміщення. Приміщення першого поверху будівлі магазину по АДРЕСА_1 1-3 торгову залу загальною площею 158 кв. м, 1-4 коридор – 14,2 кв. м, 1-5 побутове приміщення – 5,4. кв. м, 1-6 вбиральню – 3,9 кв. м, 1-7 паливну – 3,1 кв. м, всього 183,6 кв. м залишено в спільній частковій власності ОСОБА_4 і ОСОБА_3 по 1/2 частки кожній. У задоволенні решти вимог відмовлено. 
ОСОБА_3 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вважає свої права порушеними. Суд не взяв до уваги те, що у справі № 683/3201/17 позивачка уже пред`являла вимоги про визнання за нею права власності на надбудову і прибудову до будівлі магазину, проте рішенням суду їй було відмовлено. Суд не врахував пропуск ОСОБА_4 строку позовної давності. Вона не була вчасно повідомлена про наявність позову до неї. Суд не врахував, що висновок експерта ґрунтується на хибних даних, а саме, що власником надбудови другого поверху магазину та прибудови до першого поверху є одноосібно ОСОБА_4 . Вартість спірного майна занижена. Обраний позивачкою спосіб захисту є неналежним, оскільки правильною є вимога про поділ нерухомого майна між двома співвласниками. Суд не взяв до уваги перебування в провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, в якій предметом поділу є будівля спірного магазину та земельна ділянка, на якій він розташований. 
У відзиві представник ОСОБА_4 ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. 
У засіданні апеляційного суду представник позивачки апеляційну скаргу не визнав. Представник ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу.
Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. 
Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Голуб О. Є., ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 1/2 частки будівлі магазину загальною площею 180,9 кв. м під номером 8, який розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . 
06 квітня 2007 року сторони набули у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,035 га кадастровий номер 6810800000:04:018:0108, що розташована по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного із Старокостянтинівською міською радою. 
26 червня 2007 року був виданий державний акт серії ЯД № 005521 на право власності на зазначену земельну ділянку. 
Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 220 від 24 квітня 2008 року надано дозвіл ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на добудову другого поверху та будівництво складського приміщення до першого поверху до будівлі магазину по АДРЕСА_2 .
22 вересня 2009 року ОСОБА_3 подала до Старокостянтинівської міської ради нотаріально посвідчену заяву щодо внесення змін до рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 220 (п. 9) щодо надання дозволу для будівництва ОСОБА_4 з обґрунтуванням відсутності у неї можливості будуватися, а також що фактично будівельні роботи здійснюються ОСОБА_4 . 
Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 431 від 08 жовтня 2009 року було внесено зміни до рішення № 220 від 24 квітня 2008 року та викладено його у новій редакції, а саме дозвіл на добудову другого поверху та тамбуру із сходовою площадкою та складського приміщення до будівлі магазину надано ОСОБА_4 
01 листопада 2016 року була зареєстрована декларація про готовність об`єкта - магазину загальною площею 508 кв. м для змішаної торгівлі по АДРЕСА_1 до експлуатації. 
16 грудня 2016 року зареєстровано право власності на будівлю магазину загальною площею 508 кв. м по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в частках по 1/2 за кожною. 
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області у справі № 683/3201/17 від 11 лютого 2019 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та визнано за позивачкою право власності на надбудову - другий поверх будівлі магазину по АДРЕСА_1 загальною площею 261,7 кв. м, в тому числі: 9) сходова клітина – 10,7 кв. м; 10) торгова зала – 177,7 кв. м; 11) коридор – 23,6 кв. м; 12) кабінет – 11,8 кв. м.; 13) кабінет – 5,8 кв. м.; 14) кімната відпочинку – 8,7 кв. м; 15) вбиральня – 2,3 кв. м; 16) умивальник – 1,8 кв. м; 17) побутове приміщення – 3,5 кв. м; 18) склад – 4,0 кв. м; 19) склад – 11,8 кв. м та прибудову до першого поверху будівлі магазину по АДРЕСА_1 загальною площею 65,4 кв. м. Також судом визнано незаконними та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 32562459 від 25 листопада 2016 року державного реєстратора Панасюк Н. К. Комунального підприємства «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл нежитлової будівлі було відмовлено з підстав недоведення спільної участі ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 у здійсненні надбудови другого поверху та прибудови до першого поверху будівлі магазину по АДРЕСА_2 . В цій частині рішення суду не оскаржувалося. 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 червня 2019 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та скасовано рішення Старокостянтинівського районного суду від 11 лютого 2019 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_4 і ухвалено нове судове рішення про відмову в первісному позові з підстав обрання позивачкою неналежного способу захисту порушеного права. 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до частин 2 і 3 статті 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
За змістом частини 1 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. 
Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 
Відповідно до частини 1 і 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
У ЦК України встановлено особливі правила щодо добудови (прибудови), здійсненої одним із співвласників житлового будинку, іншої будівлі або споруди. 
На підставі частини 3 статті 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.
Згідно з частиною 4 статті 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.
За відсутності хоча б однієї із наведених умов, проведення співвласником поліпшення майна, зокрема шляхом його добудови (надбудови) слідує юридичній долі існуючої будівлі і жодним чином не впливає на зміну часток у праві спільної часткової власності на неї.
Аналіз положень частини 3 статі 357 ЦК України і статті 358 ЦК України дає підстави для висновку, що частки співвласників можуть бути змінені на підставі договору між співвласниками, або на підставі судового рішення.
Право спільної часткової власності, безумовно, не припиняється. Це право може припинитися для співвласника за його волею у разі поділу спільного майна (стаття 367 ЦК України), виділу з нього частки (стаття 364 ЦК України).
За змістом частин 1 і 3 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. 
За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом.  
Згідно з висновком судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 41/23 від 11 грудня 2024 року визначено вартість будівлі магазину площею 508 кв. м станом на 01 листопада 2016 року, яка складає 1070234 грн, в тому числі вартість поліпшень здійснених ОСОБА_4 753023 грн, ринкова вартість будівлі станом на час проведення дослідження 9999258 грн. Частка ОСОБА_4 у добудованих приміщеннях площею 327,1 кв. м (добудова другого поверху, тамбура із сходовою площадкою та складського приміщення) становить 100%; частки співвласників у частині приміщень площею 180,9 кв. м із урахуванням проведених ОСОБА_4 поліпшень в сумі 74507 грн, при загальній вартості приміщень 634421 грн складає для ОСОБА_4 14/25, для ОСОБА_3 11/25; виділення в натурі у власність ОСОБА_4 надбудови - другий поверх будівлі магазину загальною площею 261,7 кв. м та прибудови до першого поверху загальною площею 65,4 кв. м технічно можливо. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про визначення часток співвласників у будівлі магазину, оскільки частка позивачки 6385/10000 включає надбудову і прибудову до будівлі магазину площею 324,4 кв. м, частка відповідачки 3615/10000 - решту площі будівлі магазину від загальної площі будівлі 508 кв. м і при цьому приміщення першого поверху будівлі магазину площею 183,6 кв. м залишається у спільній частковій власності сторін по 1/2 кожній. Такий розрахунок є помилковим, не зрозуміло за рахунок яких приміщень будівлі визначена частка ОСОБА_3 . 
Судовими рішеннями у справі № 683/3201/17, а також доказами на підтвердження обставин оформлення документів і проведення будівельних робіт у справі, що переглядається, установлено, що надбудову другого поверху будівлі магазину по АДРЕСА_1 загальною площею 261,7 кв. м, в тому числі: сходова клітина – 10,7 кв. м; торгова зала – 177,7 кв. м; коридор – 23,6 кв. м; кабінет – 11,8 кв. м.; кабінет – 5,8 кв. м.; кімната відпочинку – 8,7 кв. м; вбиральня – 2,3 кв. м; умивальник – 1,8 кв. м; побутове приміщення – 3,5 кв. м; склад – 4,0 кв. м; склад – 11,8 кв. м і прибудову до першого поверху будівлі цього магазину загальною площею 62,7 кв. м, у тому числі: склад – 44,7 кв. м, комора – 3 кв. м здійснила ОСОБА_4 за свої кошти. 
ОСОБА_3 не надала доказів спільної участі разом із ОСОБА_4 у здійсненні надбудови другого поверху та прибудови до першого поверху будівлі магазину.
Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (часина 4 статті 82 ЦПК України).
Відповідно до матеріалів справи, пояснень представника позивачки в засіданні апеляційного суду надбудова другого поверху площею 261,7 кв. м і прибудова до першого поверху будівлі магазину площею 47,7 кв. м (прибудова 62,7 кв. м - сходова клітка на першому поверсі 15 кв. м) фактично використовуються лише позивачкою. Спільно сторонами використовується частина будівлі магазину на першому поверсі площею 183,6 кв. м і переобладнана сходова клітка на першому поверсі площею 15 кв. м, де розташований вхід у магазин.
Фактично до першого поверху будівлі магазину здійснена прибудова площею 62,7 кв. м і за рахунок демонтажу внутрішньої перегородки площа приміщення першого поверху збільшилася із 180,9 кв. м (приміщення до надбудови і прибудови) до 183,6 кв. м.
Надбудова другого поверху та прибудова до першого поверху будівлі магазину (поліпшення спільного майна, які не можна відокремити) позивачка здійснила за свої кошти за згодою відповідачки, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна, а тому відповідно до вимог частини 3 статті 357 ЦК України ОСОБА_4 має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності.
Згоди щодо зміни часток у праві спільної часткової власності на будівлю магазину сторони не досягли, а тому частки мають бути змінені на підставі судового рішення.
Отже, за встановлених у справі обставин частка ОСОБА_4 у будівлі магазину по АДРЕСА_1 загальною площею 508 кв. м складає 805/1000 (приміщення надбудови другого поверху площею 261,7 кв. м + приміщення прибудови першого поверху площею 47,7 кв. м + приміщення першого поверху площею 91,8 кв. м (1/2 частина від 183,6 кв. м) + сходова клітка на першому поверсі площею 7,5 кв. м (1/2 частина від 15 кв. м).
Надбудова другого поверху будівлі магазину площею 261,7 кв. м включає приміщення: сходова клітина площею 10,7 кв. м; торгова зала – 177,7 кв. м; коридор – 23,6 кв. м; кабінет – 11,8 кв. м.; кабінет – 5,8 кв. м.; кімната відпочинку – 8,7 кв. м; вбиральня – 2,3 кв. м; умивальник – 1,8 кв. м; побутове приміщення – 3,5 кв. м; склад – 4,0 кв. м; склад – 11,8 кв. м.
Прибудова до першого поверху будівлі магазину площею 47,7 кв. м включає приміщення: склад площею 44,7 кв. м, комора – 3 кв. м.
Приміщення першого поверху будівлі магазину площею 183,6 кв. м включає: торгова зала площею 158,0 кв. м, коридор – 14,2 кв. м, побутове приміщення – 5,4 кв. м, вбиральня – 2,9 кв. м, паливна – 3,1 кв. м. 
Сходова клітка на першому поверсі 15 кв. м це результат прибудови до першого поверху, але вона використовується обома співвласниками як вхід у будівлю магазину, а тому підлягає розподілу порівну між сторонами. 
Частка ОСОБА_3 у будівлі магазину по АДРЕСА_1 загальною площею 508 кв. м складає 195/1000 (приміщення першого поверху площею 91,8 кв. м (1/2 частина від 183,6 кв. м) + сходова клітка на першому поверсі площею 7,5 кв. м (1/2 частина від 15 кв. м).
За наявності вимоги про зміну часток у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна визначення судом при вирішенні спору розміру часток, відмінного від того, про який просив позивач, не може розцінюватися як вихід суду за межі позовних вимог чи погіршення становища скаржника за його апеляційною скаргою, оскільки відповідно до статей 357, 358 ЦК України, якщо співвласники не домовилися про зміну часток, спір вирішується судом. 
З урахуванням наведеного вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення вимог про зміну часток у праві спільної часткової власності на будівлю магазину.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду про поділ об`єкта нерухомого майна в натурі і вважає слушними в цій частині доводи апеляційної скарги. 
Поділ об`єкта нерухомого майна в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будівлі із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання в ізольовані приміщення, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Ураховуючи, що при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, поділяється між співвласниками і правовідносини спільної власності припиняються, кожному із співвласників має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою, мати окремий вхід, окрему систему електрозабезпечення та ін. системи, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ЦК України.
Рішенням суду фактично виділено у приватну власність частину частки у спільній частковій власності на будівлю магазину - надбудову другого поверху та прибудову до першого поверху будівлі магазину, приміщення першого поверху будівлі магазину площею 183,6 кв. м залишено у спільній частковій власності сторін по 1/2 кожній.
У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази технічної можливості виділення кожному із співвласників окремої площі, яка повинна бути ізольованою, мати окремий вхід, окрему систему електрозабезпечення та ін. системи, необхідні для забезпечення життєдіяльності, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ЦК України. 
Інші доводи апеляційної скарги на висновки апеляційного суду не впливають.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог про зміну розміру часток у праві спільної часткової власності та відмову у задоволенні позовних вимог про виділ (поділ) майна в натурі.
Документально підтверджені витрати сторін по оплаті судового збору на підставі частини 1 і 13 статті 141 ЦПК України підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у сумі 1073,60 грн (за результатами розгляду вимоги немайнового характеру), з позивачки на користь відповідачки у сумі 18313,20 грн (за результатами розгляду вимоги майнового характеру). 
Оскільки ОСОБА_3 не доплатила судовий збір при поданні апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене за наслідками розгляду позову немайнового характеру (про зміну розміру часток у праві спільної часткової власності), то такий у сумі 1610,40 грн підлягає стягненню з неї на користь держави, оскільки позов в цій частині задоволено. 

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. 
 
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
 
Позовні вимоги про зміну розміру часток у праві спільної часткової власності задовольнити.
 
Змінити розмір часток сторін у праві спільної часткової власності на будівлю магазину по АДРЕСА_1 загальною площею 508 кв. м, визначивши частку ОСОБА_4 в розмірі 805/1000, частку ОСОБА_3 в розмірі 195/1000.
 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ майна в натурі відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.). 
 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1610,40 грн (одна тисяча шістсот десять грн 40 коп.).
 
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 18313,20 грн (вісімнадцять тисяч триста тринадцять грн 20 коп.). 
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 
Повне судове рішення складено 25 березня 2026 року.

 

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта