П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/5017/24-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов Олег Валерійович 
Суддя-доповідач: Моніч Б.С. 
25 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Гонтарука В. М.  Білої Л.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому, з урахуванням позовної заяви у новій редакції, просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший № 241670032134 від 18.04.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2024 року про переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з моменту його звернення із відповідною заявою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Отже, період його роботи на обраній посаді Дихтинецького сільського голови з 20 квітня 2000 року по 19 листопада 2020 року зараховується до стажу державної служби. Вказане узгоджується із правовою позицією, що була висловлена Верховним Судом у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 735/939/17, від 19 березня 2019 року № 466/5138/17 в подібних правовідносинах. Оскільки на час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії держаного службовця ним досягнуто 62-річного віку та наявний стаж державної служби понад 20 років, то він набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу».

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.04.2024 року № 241670032134 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2024 року про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу», з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 з 01.05.2021 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернівецькій області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі – Закон №1058-IV).
11.04.2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу».
За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії ОСОБА_1 була передана на розгляд до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.
За результатами розгляду даної заяви ГУ ПФУ в Івано- Франківській області прийнято рішення за № 241670032134 про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший.
Підставою для відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» слугувало те, що права на перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” ОСОБА_1 не має, оскільки працював на посадах, які відносяться до категорій посад органів місцевого самоврядування.
При цьому, у рішенні констатовано, що згідно з п. 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» (№889-VIII від 10.12.2015 р.) втратив чинність Закон України «Про державну службу» (№ 3723-XII від 16.12.1993 р.), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 передбачено право державних службовців на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (№ 3723-ХІІ від 16.12.1993 р.), - далі Закон 3723. Зокрема пенсії за віком як державним службовцям призначаються жінкам у віці 60 років за наявності страхового стажу 30 років, якщо вони не отримували пенсію згідно Закону 3723 та на день набрання чинності Законом 889, тобто на 1 травня 2016 року обіймають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723 та актами Кабінету Міністрів України, або ж на день набрання чинності Законом 889 мають не менш як 20 років стажу віднесених до відповідних категорій посад державної служби, незалежно від факту роботи на державній службі на 1 травня 2016 року. ОСОБА_1 з 01.05.2021 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно записів трудової книжки працював на посадах, які відносяться до категорій посад органів місцевого самоврядування, а саме: з 20.04.2000 обраний Дихтинецьким сільським головою; з 19.11.2020 звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що скільки станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VІІІ) позивач мав стаж державної служби (прирівняний стаж посадової особи органу місцевого самоврядування) не менш ніж 10 років, він має право на переведення його на пенсію відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, оскаржило його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що час роботи в органах місцевого самоврядування, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ до 04.07.2001, тобто по дату набуття чинності Законом № 2493-III. До вказаної дати, відповідно до пункту 5 розділу V Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР на посадових осіб місцевого самоврядування поширювалася дія Закону України «Про державну службу», вони прирівнювались до відповідних категорій посад державних службовців, якщо інше не було передбачено законодавством України. Зазначений пункт втратив чинність на підставі Закону № 2493-III. Отже, до 04.07.2001 – дати набрання чинності Законом № 2493-III посадові особи органів місцевого самоврядування були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців і період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування до 04.07.2001 зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Так як станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не обіймав посаду державного службовця, а працював в органах місцевого самоврядування, а тому для переведення на пенсію згідно ЗУ “Про державну службу” необхідно мати 20 років стажу державної служби.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Частиною 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком за нормами Закону № 1058-IV, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, однак за призначенням пенсії відповідно до Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII позивач із заявою звернувся вперше.
Тобто, в даній справі має місце призначення пенсії за іншим Законом, зокрема за Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.
Відповідно до п. 2 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII з 01 травня 2016 втратив чинність Закон № 3723-XII крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII.
При цьому, відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229 (далі – Порядок № 229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.
Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, до 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з п. 10, 12 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах “Прикінцевих та перехідних положень” Закону № 889-VIII не встановлено.
Судом встановлено, що згідно змісту рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 18.04.2024 року № 241670032134 про відмову позивачу в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, підставою для відмови у переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» слугувало те, що позивач працював на посадах, які відносяться до категорій посад органів місцевого самоврядування. При цьому, у рішенні констатовано, що згідно з п. 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» (№889-VIII від 10.12.2015 р.) втратив чинність Закон України «Про державну службу» (№ 3723-XII від 16.12.1993 р.), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 передбачено право державних службовців на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (№ 3723-ХІІ від 16.12.1993 р.), далі Закон 3723. Зокрема пенсії за віком як державним службовцям призначаються жінкам у віці 60 років за наявності страхового стажу 30 років, якщо вони не отримували пенсію згідно Закону 3723 та на день набрання чинності Законом 889, тобто на 1 травня 2016 року обіймають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723 та актами Кабінету Міністрів України, або ж на день набрання чинності Законом 889 мають не менш як 20 років стажу віднесених до відповідних категорій посад державної служби, незалежно від факту роботи на державній службі на 1 травня 2016 року. ОСОБА_1 з 01.05.2021 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно записів трудової книжки працював на посадах, які відносяться до категорій посад органів місцевого самоврядування, а саме: з 20.04.2000 обраний Дихтинецьким сільським головою; з 19.11.2020 звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень.
Окрім цього відповідач вказує на те, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не обіймав посаду державного службовця, а працював в органах місцевого самоврядування, а тому для переведення на пенсію згідно ЗУ “Про державну службу” необхідно мати 20 років стажу державної служби. Однак, ОСОБА_1 з 20.04.2000 по 19.11.2020 обраний Дихтинецьким сільським головою, тому станом на 01.05.2016 року його стаж становить 16 років 0 місяців 12 днів (з 20.04.2000 по 01.05.2016) при необхідних 20 років, що унеможливлює призначення/переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу».
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 визначено, що право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з п. 10, 12 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах “Прикінцевих та перехідних положень” Закону № 889-VIII не встановлено.
Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.
На підставі частини 5 статті 242 КАС України суд враховує висновки, викладені Верховним Судом, та вважає, що робота позивача на посадах в органі місцевого самоврядування відповідно до пункту 2 Порядку №283 зараховується до стажу державної служби.
Враховуючи наведене, оскільки позивач у період часу з 20.04.2000 року (в тому числі станом на 01 травня 2016 року) працював на посаді, яка відноситься до категорій посад органів місцевого самоврядування, то доводи відповідача про відсутність у позивача стажу державної служби, а також те, що станом на 01 травня 2016 року він не займав посад державної служби, є безпідставними.
Водночас Верховний Суд в постанові від 22 травня 2024 року в справі № 500/1404/23 наголосив, що до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01 травня 2016 року та обрахований у відповідності до положень Порядку № 283. Водночас стаж, набутий після 01 травня 2016 року на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону № 1058-IV.
Колегія суддів наголошує, що вказаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у рішенні від 23 грудня 2022 року № 3-р/2022. КСУ у цій справі зазначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-XII.
При цьому апеляційний суд також зауважує, що наведене правове регулювання зарахування стажу роботи, набутого на посадах державної служби або прирівняних до них посад, враховуючи збережену законодавцем можливість вибору особою на підставі якого закону їй має бути призначена пенсія (тобто збереження права особи на вибір найбільш сприятливого для неї варіанту поведінки), відповідає вимогам частини третьої статті 46 Конституції України (пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом), вимогам стосовно якості та передбачуваності закону, а також має легітимну мету, що спрямована на реформування системи соціального забезпечення в України, яке, серед іншого, включає в себе побудову нової системи соціального захисту, заснованої на принципах соціальної справедливості, доступності та максимального застосування для всіх осіб.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла обґрунтованого переконання про те, що позивачу може бути зараховано стаж, набутий на посадах державної служби (або прирівняних до них посад) після 01 травня 2016 року, лише до страхового стажу, а не стажу державної служби, а тому висновок суду першої інстанції, який стосуються необхідності зарахування до спеціального стажу державної служби періоду роботи позивача з 01 травня 2016 року по 19 листопада 2020 року на відповідних посадах є необґрунтованим і суперечить положенням чинного законодавства.
Відтак рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.
При цьому, правильним є висновок суду першої інстанції, що оскільки станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VІІІ) позивач мав стаж державної служби (прирівняний стаж посадової особи органу місцевого самоврядування) не менш ніж 10 років, він має право на переведення його на пенсію відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.
Оцінюючи доводи відповідача про те, що станом на 01 травня 2016 року позивач не перебував на посаді державної служби, а обіймав посаду в органі місцевого самоврядування, колегія суддів зазначає таке. 
Дійсно, матеріалами справи підтверджено, що позивач працював на виборній посаді сільського голови, яка формально не належить до посад державної служби. Разом з тим, відповідно до положень законодавства, чинного на момент набуття спірного стажу, а також з урахуванням Порядку обчислення стажу державної служби, стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування підлягає зарахуванню до стажу державної служби як прирівняний.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що для цілей застосування пунктів 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII правове значення має не формальна назва посади, а характер та правова природа виконуваних функцій, а також законодавчо встановлене прирівняння відповідного стажу до стажу державної служби. За таких обставин доводи відповідача про відсутність у позивача статусу державного службовця станом на 01 травня 2016 року не можуть бути підставою для відмови у реалізації права, яке закон пов`язує з наявністю відповідного стажу, оскільки прирівняння стажу в даному випадку передбачає його врахування на умовах, тотожних до стажу державної служби.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 18.04.2024 року № 241670032134 не відповідає критеріям законності, які наведені в частині 2 статті 2 КАС України, а тому є протиправним.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати у зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необхідності зарахування до стажу державної служби періоду перебування позивача на посаді в органі місцевого самоврядування з 01 травня 2016 року по 19 листопада 2020 року, оскільки після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII такий період не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, а може бути врахований виключно як страховий стаж.
Водночас інші висновки суду першої інстанції, зокрема щодо наявності підстав для визнання протиправним рішення відповідача та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача з урахуванням правової оцінки суду, є правильними та відповідають вимогам закону.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині його мотивувального висновку щодо зарахування спірного періоду до стажу державної служби.
З цих підстав суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольняє частково. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року змінити в частині мотивувального висновку.
Змінити мотивувальний висновок суду першої інстанції щодо необхідності зарахування до стажу державної служби періоду перебування позивача на посаді в органі місцевого самоврядування з 01 травня 2016 року по 19 листопада 2020 року, зазначивши, що вказаний період підлягає зарахуванню виключно до страхового стажу та не зараховується до стажу державної служби.
В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.