ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 

м. Київ

справа № 420/5660/25
адміністративне провадження № К/990/27337/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Коваленко Н.В.,

розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року (суддя Хурса О.О.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року (колегія у складі суддів Яковлєва О.В., Єщенка О.В., Крусяна А.В.)
у справі № 420/5660/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФ України в Хмельницькій області, відповідач, скаржник), в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФ України в Хмельницькій області від 17.02.2025 № 935030130348 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру, зазначеного у довідці Кропивницького апеляційного суду від 07.02.2025 № 07-2015/2025, обчисливши його з 01.01.2024 із розміру 3028 грн мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
3. Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду від 07.02.2025 № 07-2015/2025 Кропивницького апеляційного суду.
4. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.02.2025 № 935030130348 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду від 07.02.2025 № 07-2015/2025 Кропивницького апеляційного суду.
5. Відмову мотивовано тим, що згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня 2024 року становить 2102 грн, тобто в порівнянні з минулим роком не змінювався.
6. Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

7. Позивач посилався на те, що для визначення розміру суддівської винагороди може враховуватися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений станом на 1 січня відповідного календарного року. Оскільки ця конституційна гарантія незалежності суддів не може бути порушена чи змінена без внесення відповідних змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена цим Законом № 1402-VIII.
8. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав.

ІV ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 31.03.2025, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2025, позов задовольнив.
10. Суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Конституція України не надає закону про державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень трьох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону». Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм, коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права.
Отже за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону, тобто Закону № 1402-VIII, а положення Закону №966-XIV вважати загальними нормами.
Таким чином, Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. ГУ ПФ України в Хмельницькій у касаційній скарзі просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2025, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
12. Підставою касаційного оскарження судового рішення відповідач зазначив неправильне застосування судами норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік без урахування висновку щодо їх правозастосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі №240/9028/24 (а саме про те, що: «окремими приписами Законів України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2023 року та з 1 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді. У цьому аспекті Велика Палата Верховного Суду зауважує, що наведені приписи абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивачки, відповідач-1 діяв на законних підставах»).
13. Ухвалою Верховного Суду від 28.08.2025 відкрито касаційне провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України.
14. Позивач відзиву на касаційну скаргу не подав. Ухвалу про відкриття касаційного провадження позивачем отримано 11.09.2025, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та дотримання ним приписів процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов такого висновку.
16. Згідно з ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
17. Підставою для відкриття касаційного провадження слугувало неврахування судом апеляційної інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24.
18. Питання щодо базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, поставало у практиці Верховного Суду неодноразово.
19. Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2026 у справі №200/2309/25, відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.11.2025 у справі № 520/32171/24, у якій викладено правовий висновок про те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та, відповідно, що з 01.01.2024 не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а отже відсутні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачці як судді у відставці, та виснував наступне:

«Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги повинен братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Зазначена конституційна гарантія незалежності суддів не може зазнавати змін без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, тобто суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3028,00 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), на підставі абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", є протиправною.
…
у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;
для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.»

20. Також у постанові від 17.02.2026 у справі № 200/2309/25 Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові зазначив:

« у справі № 240/9028/24 на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025, у якій суд апеляційної інстанції посилався на підтвердження своєї позиції щодо застосування положень статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", спірні правовідносини стосувались проведення розрахунку при звільненні та виключенні зі штату судді Вищого адміністративного суду України, зокрема, обрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді.
Натомість, у справі, яка розглядається, предмет спору стосується перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді місцевого суду у відставці, зокрема, наявності підстав для здійснення такого перерахунку, у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на перше січня 2024 року.
Отже, відмінність спірних правовідносин та фактичних обставин у справі № 240/9028/24 та у справі, що розглядається, виключає можливість застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у її постанові від 24 квітня 2025 року у зазначеній справі, під час розгляду цього спору, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, застосувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в зазначеній постанові, без оцінки її релевантної до встановлених обставин цієї справи, дійшов помилкового висновку щодо правомірності відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.».

21. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, відмовляючи позивачеві як судді у відставці в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на тій підставі, що станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму, який застосовується для обрахунку посадового окладу судді місцевого суду не змінювався, діяло необґрунтовано та всупереч вимог частини другої статті 130 Конституції України і частини третьою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
22. Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач, який вийшов у відставку з посади судді і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої Кропивницьким апеляційним судом № 07-2015/2025 від 07.02.2025.
23. Щодо неврахування висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24, то спірні правовідносини у цій справі стосувались проведення розрахунку при звільненні та виключенні зі штату судді Вищого адміністративного суду України, зокрема, обрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді. Натомість у справі, що розглядається, предмет спору стосується перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою, виданою на виконання рішення суду у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
24. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
25. Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі №420/5660/25 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та її не може бути оскаржено.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров 

Суддя Н.В. Коваленко