ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/6904/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 
Провадження №11кп/818/446/26   Доповідач: ОСОБА_2 
Категорія: ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України  

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: 

-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,
-захисника ОСОБА_7 ,
-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури, прокурора у кримінальному провадженні на вирок Холодногірського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 
-22.01.2010 Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.286 КК України на 6 років позбавлення волі, звільненого 27.12.2012 умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 11 місяців 25 днів;
-22.04.2024 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі, 

засуджено:
-за ч.1 ст.357 КК України на 1 рік обмеження волі;
-за ч.3 ст.357 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі;
-за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено покарання - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 22.04.2024 та ОСОБА_8 визначено остаточне покарання - 6 років 1 місяць позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини 

Як установив суд,  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента №573/2022 від 12.08.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 вчинив злочин при наступних обставинах.
Так, 01.09.2025 року, близько 15:00 години, точний час під час судового розгляду встановити не надалось можливим, знаходячись на відкритій ділянці місцевості за адресою: м.Харків, вул. Полтавський Шлях поблизу будинку №184, ОСОБА_8 побачив потерпілого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в цей момент спав на землі, поруч з яким знаходився мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 13C в корпусі чорного кольору та належна йому сумка, в якій перебували грошові кошти в сумі 5200 гривень. В подальшому ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає підійшов до ОСОБА_9 , та впевнившись, що він спить, таємно викрав сумку, всередині якої знаходилися грошові кошти в сумі 5200 гривень, та мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 13C в корпусі чорного кольору, який лежав поряд з останнім, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 13948 від 17.09.2025 року складає 4620,00 гривень.
У подальшому, ОСОБА_8 разом із викраденим майном, залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 9820 гривень 00 копійок. 

Крім того, 01.09.2025 року, близько 15:00 години, точний час під час судового розгляду встановити не надалось можливим, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості за адресою: м.Харків, вул. Полтавський Шлях поблизу будинку №184, побачив потерпілого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в цей момент спав на землі та поруч з яким знаходилася належна йому сумка. В подальшому керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити скоєнню задуманого злочину, підійшов до ОСОБА_9 , та впевнившись, що він спить, таємно викрав вищезазначену сумку, в середині якої крім іншого знаходилась банківська карта АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_9 та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_9 .
В подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії, віддалившись від місця вчинення кримінального проступку на певну відстань, перевірив вміст викраденої сумки, яка належить ОСОБА_9 , та встановив, що в ній знаходиться банківська карта АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_1 , що є належним чином оформленим офіційним документом та матеріальним носієм яка належала потерпілому, після чого з місця вчинення вказаного кримінального проступку зник, розпорядившись вищезазначеною банківською карткою на власний розсуд .

Крім того, 01.09.2025 року, близько 15:00 години, точний час під час судового розгляду встановити не надалось можливим, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях поблизу будинку №184, побачив потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в цей момент спав на землі та поруч з яким знаходилася належна йому сумка. В подальшому керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити скоєнню задуманого злочину, підійшов до ОСОБА_9 , та впевнившись, що він спить, таємно викрав вищезазначену сумку, в середині якої крім іншого знаходились документи: паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Косівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 11.04.2008 року, та військовий квиток серія НОМЕР_3 виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 20.06.2022 р. видані на ім?я ОСОБА_9 .
В подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії, віддалившись від місця вчинення кримінального проступку на певну відстань, перевірив вміст викраденої сумки, яка належить ОСОБА_9 , та встановив, що в ньому знаходяться вищезазначені документи та розуміючи, що паспорт громадянина України та військовий квиток є важливими особистими документами , усвідомлюючи, що втрата даних документів істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, таємно привласнив паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Косівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 11.04.2008 року, та військовий квиток серія НОМЕР_3 виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 20.06.2022 р. видані на ім?я ОСОБА_9 після чого з місця вчинення вказаного кримінального проступку зник, розпорядившись документами на власний розсуд.

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги особи, яка її подала

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ставить питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням кримінального закону, який підлягає застосуванню при призначенні покарання – конфіскації майна, та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначив, що суд при призначенні покарання, застосовуючи положення ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду, не приєднав призначене за попереднім вироком суду додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Крім того зазначив, що ОСОБА_8 неодноразово судимий, відбував реальну міру покарання у місцях позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив злочин, один з яких є тяжким, що на думку першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури, свідчить про його антисоціальну поведінку та стійку злочинну спрямованість. 
Просить ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання:
-за ч.1 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі;
-за ч.3 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі;
-за ч. 4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання - 6 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 22.04.2024 та ОСОБА_8 визначити остаточне покарання - 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням кримінального закону, який підлягає застосуванню та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначив, що суд при призначенні покарання, застосовуючи положення ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду, не приєднав призначене за попереднім вироком суду додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Просить ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання:
-за ч.1 ст.357 КК України 1 рік обмеження волі;
-за ч.3 ст.357 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі;
-за ч. 4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання - 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 22.04.2024 та ОСОБА_8 визначити остаточне покарання - 6 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна. 

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури та прокурора у кримінальному провадженні і просив їх задовольнити. 

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, частково заперечували проти збільшення строку покарання за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури. 

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, апеляційна скарга першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури підлягає задоволенню частково. 

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України. 

При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин. 

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням основного покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Разом з тим, доводи апеляційних скарг першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури та прокурора у кримінальному провадженні про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно ч.3 ст.71 КК України, призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 22.04.2024 ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України було призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с.40-51).
Суд першої інстанції не врахував цих вимог закону, у зв`язку з чим при призначенні покарання на підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком, не приєднав додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.71 КК України.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити частково.

Вирок Холодногірського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2025 року щодо ОСОБА_8 , в частині призначеного йому покарання, скасувати.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:
-за ч.1 ст.357 КК України на 1 рік обмеження волі;
-за ч.3 ст.357 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі;
-за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначити покарання - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 22.04.2024 та ОСОБА_8 визначити остаточне покарання - 6 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна. 

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: