ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 м. Дніпро Справа № 904/2292/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі судової колегії: головуючого судді - Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г., розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2025 у справі (суддя Назаренко Н.Г.), повний текст ухвали складено 13.08.2025 
за позовом Антимонопольного комітету України, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український трубний завод», м. Дніпро
про стягнення штрафу у розмірі 94 890 000,00 грн та пені у розмірі 94 890 000,00 грн, -
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції.

Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Український трубний завод» про стягнення штрафу та пені на загальну суму 189 780 000,00 грн (94 890 000,00 грн штрафу та 94 890 000,00 грн пені).
Підставою позову є порушення відповідачем Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що призвели до спотворення результатів торгів.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2025 заяву ТОВ «Український трубний завод» про зупинення провадження у справі № 904/2292/25 – задоволено.
Зупинено провадження у справі № 904/2292/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/6961/25.
Зобов`язано сторін повідомити Господарський суд Дніпропетровської області про результати розгляду справи № 910/6961/25.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції Антимонопольний комітет України оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду і просить: скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 12.08.2025 у справі № 904/2292/25 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.
Антимонопольний комітет України зазначає, що відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, оскільки наявні у матеріалах докази дозволяють встановити всі обставини, необхідні для вирішення спору про стягнення штрафу та пені. При цьому інша справа не стосується законності рішення, яке є підставою для заявлених вимог, а відповідне рішення Комітету вже було предметом судового оскарження та визнано законним судовими рішеннями, що набрали законної сили, у зв`язку з чим повторне його оспорювання є недопустимим. 
Скаржник також наголошує, що суд першої інстанції неправильно застосував законодавство про захист економічної конкуренції, фактично проігнорував обов`язковість виконання рішення Комітету та встановлені строки його оскарження.
Окрім цього, зупинення провадження без належних підстав порушує право сторін на розгляд справи упродовж розумного строку та суперечить практиці Європейського суду з прав людини. 
Також, на переконання апелянта, оскаржувана ухвала не містить належного мотивування, оскільки суд обмежився формальним посиланням на пов`язаність справ, не довівши неможливість розгляду справи та не надавши оцінки зібраним доказам і доводам сторін. 

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Український трубний завод» заперечує доводи Антимонопольного комітету України та вважає їх необґрунтованими, наполягаючи на законності ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження. 
Відповідач зазначає, що предметом спору у справі є стягнення штрафу та пені, однак паралельно у справі № 910/6961/25 оскаржується рішення Антимонопольного комітету України від 01.05.2025 № 192-р, яким за результатами перевірки залишено без змін рішення про накладення штрафу, зокрема в частині його розміру. 
На думку відповідача, саме питання обґрунтованості та пропорційності визначеного розміру штрафу є ключовим і наразі перебуває на розгляді іншого суду, а тому має преюдиціальне значення для вирішення даної справи. 
Відповідач наголошує, що під час попереднього судового оскарження рішення № 63-р/тк питання розміру штрафу по суті не було розглянуте, оскільки суди діяли в межах заявлених позовних вимог, що обумовило необхідність окремого оскарження відповідного аспекту через процедуру перегляду за ст. 57 Закону України «Про захист економічної конкуренції». У зв`язку з цим, до остаточного вирішення справи щодо правомірності визначення розміру штрафу існує об`єктивна неможливість розгляду справи про його стягнення, оскільки відповідні обставини не можуть бути встановлені цим судом самостійно.
Товариство також підкреслює, що зупинення провадження відповідає положенням процесуального закону та усталеній практиці Верховного Суду у справі № 910/4398/23 (постанова від 27.02.2024) щодо необхідності такого заходу у разі взаємопов`язаності справ і наявності обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. 
З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Суд першої інстанції встановив, що між Антимонопольним комітетом України (позивачем) та ТОВ «Український трубний завод» (відповідачем) виникли господарські правовідносини, пов`язані з виконанням рішення органу державної влади у сфері захисту економічної конкуренції та стягненням застосованих санкцій.
Підставою звернення до Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2292/25 стало рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 27.12.2022 № 63-р/тк у справі № 86/60/88-рп/к.21, яким відповідача визнано таким, що вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що призвели до спотворення результатів торгів, та накладено штраф у розмірі 94 890 000,00 грн. 
У зв`язку з несплатою зазначеного штрафу у встановлений законом строк позивачем також нараховано пеню у такому ж розмірі 94 890 000,00 грн, унаслідок чого загальна сума позовних вимог становить 189 780 000,00 грн.
Разом з тим судом встановлено, що після прийняття рішення № 63-р/тк відповідач звернувся до Антимонопольного комітету України із заявою про його перевірку в порядку ст. 57 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за результатами якої Комітетом прийнято рішення від 01.05.2025 № 192-р, яким первісне рішення залишено без змін, зокрема в частині визначення розміру штрафних санкцій. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням у частині обґрунтованості визначення розміру штрафу, відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання його недійсним та скасування, у зв`язку з чим ухвалою від 09.06.2025 відкрито провадження у справі № 910/6961/25.
Суд першої інстанції також врахував висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 27.02.2024 у справі № 910/4398/23, відповідно до яких питання обґрунтованості визначення розміру штрафу не було предметом належного судового розгляду у попередніх справах, а отже не отримало остаточної правової оцінки. Встановлено, що у справі № 910/6961/25 досліджується саме питання правомірності та обґрунтованості визначення розміру штрафу, який є предметом стягнення у справі № 904/2292/25.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що спірні правовідносини у даній справі безпосередньо пов`язані з правовідносинами, які є предметом розгляду у справі № 910/6961/25, оскільки результат її розгляду може вплинути на встановлення обставин, що мають преюдиціальне значення для правильного вирішення спору про стягнення штрафу та пені. 
Таким чином, суд визнав наявною об`єктивну неможливість розгляду справи № 904/2292/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/6961/25, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України є підставою для зупинення провадження у справі.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Апеляційний господарський суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, матеріали справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов наступних висновків.
Як убачається з матеріалів справи, предметом спору у справі № 904/2292/25 є стягнення з відповідача штрафу у розмірі 94 890 000,00 грн та пені у такому ж розмірі, нарахованих на підставі рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 27.12.2022 № 63-р/тк. Водночас у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/6961/25 за позовом відповідача до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення від 01.05.2025 № 192-р, яким за результатами перегляду залишено без змін зазначене рішення № 63-р/тк, зокрема в частині визначення розміру штрафу.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, якщо обставини, що встановлюються в іншій справі, мають значення для правильного вирішення спору. При цьому сама по собі пов`язаність справ не є безумовною підставою для зупинення провадження. Суд повинен встановити саме неможливість розгляду справи без попереднього вирішення іншої.
Колегія суддів враховує доводи апелянта про те, що рішення № 63-р/тк було предметом судового оскарження у справі № 910/4398/23, за результатами якої у задоволенні позову було відмовлено, а відповідне рішення набрало законної сили. Разом з тим з матеріалів справи та наведених судом першої інстанції висновків Верховного Суду убачається, що під час розгляду зазначеної справи питання обґрунтованості визначення розміру штрафу не було предметом належного судового дослідження та оцінки, оскільки виходило за межі заявлених позовних вимог.
Водночас у справі № 910/6961/25 предметом судового розгляду є саме правомірність рішення Антимонопольного комітету України від 01.05.2025 № 192-р у частині перевірки обґрунтованості визначення розміру штрафу, що безпосередньо стосується суми, заявленої до стягнення у цій справі. Отже, обставини щодо правомірності та обґрунтованості визначення розміру штрафу можуть мати преюдиціальне значення для вирішення спору у справі № 904/2292/25.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність взаємозв`язку між зазначеними справами та необхідність врахування результатів розгляду справи № 910/6961/25 для правильного вирішення даного спору.
Доводи апелянта про відсутність об`єктивної неможливості розгляду справи з огляду на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних для встановлення обставин, що входять до предмета доказування, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки спір стосується не лише факту несплати штрафу, але й правомірності визначення його розміру, що є предметом окремого судового розгляду.
Посилання апелянта на обов`язковість виконання рішення № 63-р/тк та відсутність підстав для його повторного оскарження також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки у справі № 910/6961/25 оскаржується інше рішення органу Антимонопольного комітету України, прийняте за результатами перегляду, яке безпосередньо стосується спірних правовідносин.
Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції права на розгляд справи упродовж розумного строку, оскільки зупинення провадження у справі здійснено на підставі імперативної норми процесуального закону та обумовлено необхідністю забезпечення правильного і всебічного вирішення спору.
Також апеляційний суд не вбачає порушень вимог щодо мотивування судового рішення, оскільки ухвала суду першої інстанції містить посилання на норми процесуального права, встановлені обставини справи та обґрунтування наявності підстав для зупинення провадження.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, для зупинення провадження у справі, а доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

За результатами апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Антимонопольного комітету України не підлягає задоволенню, оскільки наведені у ній доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не підтверджують порушення або неправильного застосування ним норм матеріального чи процесуального права. 
Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення питання про зупинення провадження у справі, належним чином оцінив доводи учасників справи та обґрунтовано дійшов висновку про наявність передбачених п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України підстав для зупинення провадження у справі № 904/2292/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/6961/25. 
Оскаржувана ухвала відповідає вимогам законності та обґрунтованості, у зв`язку з чим підстави для її скасування або зміни відсутні, а тому вона підлягає залишенню без змін.

7. Щодо розподілу судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції не розглядає справу по суті, розподіл судових витрат за подання апеляційної скарги здійснюється судом першої інстанції відповідно до ст. 129 ГПК України за результатами розгляду справи по суті.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2025 у справі № 904/2292/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов