202/2102/26
1-кп/202/1116/2026
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 розглянув у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026047210000070 від 18.02.2026 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого вищу освіту, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно працевлаштованого у ТОВ Підприємство «БАСК», на посаді монтажника, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2026 року, приблизно о 00.30 годині, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де під час розмови між ними виник словесний конфлікт. У ході конфлікту, у ОСОБА_2 , на ґрунті неприязних особистих відносин, виник кримінально-протиправний намір, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій протиправний намір, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, у цей же день та час, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_2 , знаходячись в безпосередній близькості до ОСОБА_3 , а саме стоячи обличчям до останньої, на відстані витягнутої руки, наніс їй один удар кулаком правої руки в область лівого ока, від чого ОСОБА_3 впала на підлогу, впершись спиною о край дивану, а ОСОБА_2 нахилився над нею та наніс їй не менше семи хаотичних ударів кулаками лівої та правої рук в область обличчя та верхніх кінцівок.
Внаслідок своїх умисних дій, ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 , тілесні ушкодження у вигляді: вісім синців – обличчя, верхніх кінцівок, крововилив лівого ока.
Вказані тілесні ушкодження, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Умисні дії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які виразились в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Ухвалою суду від 16.03.2026 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
В направленому обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого, яку він підписав в присутності захисника – адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі. У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_3 , не заперечує щодо розгляду обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без її участі згідно ч. 2 ст. 302 КПК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.
Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 17.02.2026 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_3 від 20.02.2026 року, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_3 , яка пояснила, що 15.02.2026 року приблизно о 00:20 вона знаходилась за місцем свого мешкання де в неї з ОСОБА_6 стався словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_7 завдав їй удару кулаком в область лівого ока, після чого вона впала на підлогу, а ОСОБА_7 нахилившись над нею почав наносити їй хаотичні удари у область голови та грудної клітини. Після чого вона піднялась та вибігла до коридору, де ОСОБА_8 наздогнав її та штовхнув, в результаті чого вона впала на підлогу.; висновком експерта № 583е від 26.02.2026 року, відповідно до якого, у нього виявлені тілесні ушкодження: вісім синців на обличчі та верхніх кінцівках, крововилив лівого ока від не менш як восьми травматичних впливів, враховуючи характер яких можна вказати що вони спричинені незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто і в термін на який вказує обстежений та вказано дізнавачем у постанові – 15.02.2025 року. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. N?6. Тілесне ушкодження розташовано в місці доступному для спричинення власноруч, однак не характерне виникненням. Встановлене тілесне ушкодження оцінено за критерієм незначних скороминущих наслідків, тому не є небезпечним для життя. Локалізація встановленого тілесного ушкодження виключає можливість його виникнення внаслідок самостійного падіння з висоти власного зросту на рівне тверде покриття. Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 20.02.2026 року, за участі потерпілої ОСОБА_3 ; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_4 від 05.03.2026 року, яка зазначила, що 15.02.2026 року, ближче до першої години ночі, вона розмовляла по телефону та почула крики з іншої кімнати. Вийшла з кімнати та побачила що батько у стані алкогольного сп`яніння конфліктує з матір`ю з невідомої причини, у ході якого в них розпочалася бійка. Вона намагалася їх зупинити, кричала, стукала до сусідів та просила про допомогу. Близько другої години ночі приїхав наряд поліції і вони почали розбиратись.
Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.
Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість  ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.
Дії  ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений одружений, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Обставиною, яка пом`якшують покарання є – щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючі вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді громадських робіт. 
Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню  ОСОБА_2 .
Витрати на залучення експерта відсутні.
Речові докази суду не надавались. 
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2  визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк у 200 (двісті) годин.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази суду не надавались.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя:     ОСОБА_9