Справа № 523/13990/24
Провадження №2/523/2281/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2026 р.   м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси 

у складі: головуючої – судді Кремер І.О.,
з участю секретаря судового засідання Павлова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/13990/24 за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну юридичної особи,–

ВСТАНОВИВ:

Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну юридичної особи. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що 06.12.2023 року близько 08год. 32хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford», н/з НОМЕР_1 за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 231, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі службовому автомобілю марки «Toyota» н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку з увімкненим проблисковим маячком червоно-синього кольору та звуковим сигналом, після чого в ході інертної сили допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ» н/з НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів із матеріальними збитками, чим порушив п.п. 3.2, 10.1 «Правил дорожнього руху». Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/22733/23 від 08.02.2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Постановою Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року апеляційну скаргу захисника Богорел Р.В. було залишено без задоволення, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України було залишено без змін.
В результаті зазначеної дорожньо – транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Toyota Prius», д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 та власником якого є Департамент патрульної поліції. Цивільно – правова відповідальність власника автомобіля марки «Ford», н/з НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УТСК» на підставі полісу № 216811622 обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, із визначенням страхового ліміту 160000,00 грн.
Згідно висновку експертного дослідження від 08 липня 2024 року № СЕ-19/116 24/12315-АВ вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власникові транспортного засобу «Toyota Prius» н/з НОМЕР_2 , Департаменту патрульної поліції, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.12.2023 року, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди становить 255146,72 грн.
У визначений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк позивач звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про страхове відшкодування із доданням всіх необхідних документів, після чого страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі ліміту страхової відповідальності на суму 160000,00 грн.
Проте, сплаченого страхового відшкодування фактично не вистачає для покриття в повному обсязі завданих матеріальних збитків позивачу. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 , повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди (255146,72) та страховою виплатою (160000,00 грн.), що складає 95146,72 грн.
У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 95146,72 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_4 було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення щодо поданого позову представник відповідача вказує на те, що з висновку експерта вбачається, що експерту були поставлені наступні питання: 
1.Яка вартість матеріального збитку завдану власнику автомобіля Тойота Пріус, д.н. НОМЕР_4 в результаті ДТП, яка відбулася 06.12.2023 року станом на дату ДТП ?; 
2.Яка ринкова вартість автомобіля Тойота Пріус, д.н. НОМЕР_4 з урахуванням пошкоджень в результаті ДТП, яка відбулася 06.12.2023 року? 
Досліджуючи вказані питання та відповідні матеріали у вказаному висновку експерт встановив, що вартість матеріального збитку завдану власнику автомобіля Тойота Пріус, д.н. НОМЕР_4 в результаті ДТП, яка відбулася 06.12.2023 року станом на дату ДТП дорівнює ринковій вартості вказаного автомобіля та визначена рівній 255 146,72 гривні. Щодо ринкової вартості автомобіля з урахуванням пошкоджень завданих у вказаній ДТП то вказане питання залишилося без відповіді у зв`язку з неможливістю з причин, які викладені у дослідницькій частині висновку. Підсумовуючи вищевказане вбачається, що експерт надав відповідь на перше питання а друге питання, яке також має суттєве значення для правильного вирішення спору за цим позовом, залишилося без відповіді та відповідно впливає на майнові права відповідача.
Також у вказаному висновку вказано, що у експерта відсутня можливість безпосередньо оглянути об`єкт дослідження та самому визначити необхідні технічні данні а сторона замовник, тобто позивач, вимагав проводити дослідження на підставі іншого експертного дослідження № ЕД-19/116-23/251 АВ від 30.01.2024 року (на 34 аркушах). У вказаному висновку експерт вказав, що не зміг встановити вартість пошкодженого автомобіля у зв`язку з тим, що оголошення з продажу подібного автомобіля були відсутні на дату дослідження. 
Як вбачається позивач до матеріалів позову надав експертне дослідження № ЕД-19/116-23/251-АВ від 30.01.2024 року (на 34 аркушах) в якому експерту були поставлені наступні питання: 
1. Яка вартість матеріального збитку завдану власнику автомобіля Тойота Пріус, д.н. НОМЕР_4 в результаті ДТП, яка відбулася 06.12.2023 року станом на дату ДТП?; 
2. Яка ринкова вартість автомобіля Тойота Пріус, д.н. НОМЕР_4 з урахуванням пошкоджень в результаті ДТП, яка відбулася 06.12.2023 року? 
Досліджуючи вказані питання та відповідні матеріали у вказаному висновку експерт встановив, що вартість матеріального збитку завдану власнику автомобіля Тойота Пріус, д.н. НОМЕР_4 в результаті ДТП, яка відбулася 06.12.2023 року станом на дату ДТП дорівнює ринковій вартості вказаного автомобіля та визначена рівній 293 228,32 гривні. Відповідаючи на друге питання, яке було поставлено на вирішення експертизи, а саме щодо ринкової вартості вказаного автомобіля після настання ДТП експерт встановив, що ринкова вартість пошкодженого авто становить 9 115,63 гривні. Така вартість автомобіля була встановлена експертом за формулою де від встановленої ринкової вартості автомобіля (293 228,32 грн.) віднімалася вартість відновленого ремонту, яка буда ним визначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі (284 112,69 грн.) що в результаті склало 9 115,63 гривні. 
Також у вказаному висновку експерт вказав, що відновлення вказаного авто є недоцільним та у цьому випадку може бути визначена вартість утилізації такого авто. Відповідно до п. 7.19 методики у разі наявності даних щодо продажу аналогічного ТЗ у такому самому стані за вартість утилізації, що оцінюється, може прийматись ціна продажу аналогічного ТЗ. При цьому експерт у висновку зазначив, що об`яви з продажу аналогічного ТЗ станом на 2023 рік відсутні, що унеможливлює у такий спосіб визначити вартість утилізації шляхом продажу пошкодженого ТЗ з аналогічними пошкодженнями. 
Отже підсумовуючі вказане у експертних висновках вбачається, що вони мають розбіжності у встановленні суми завданих збитків власнику ТЗ за цією ДТП а також те, що фактично вартість пошкодженого ТЗ не встановлена у зв`язку з тим, що були відсутні подібні оголошення з продажу подібних ТЗ. 
На думку відповідача не встановлена ринкова вартість пошкодженого автомобіля, яка відповідно має відраховуватись з загальної суми збитків, суттєво впливає на його матеріальні права та відповідно може призвести до неправильного вирішення справи за цим спором та порушенням його матеріального права та балансу інтересів. На думку відповідача питання щодо встановлення вартості пошкодженого ТЗ має бути досліджено більш детально та відповідно має бути встановлена реальна ринкова вартість такого ТЗ шляхом проведення відповідного аукціону з його продажу або шляхом передачі пошкодженого ТЗ до відповідача з відповідним переоформленням на його ім`я. 
Так, представником позивача Департаменту патрульної поліції – Димон І.В. було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якій вказує на те, що втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків. 
Величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складові одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ. Нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів та агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. 
Окрім того, в подальшому представником позивача Департаменту патрульної поліції – Димон І.В. було подано до суду додаткові письмові пояснення, в яких вказує на те, що Положенням постанови КМУ № 1482 від 21.09.1998 року «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» процедура передачі державного майна фізичним особам, суб`єктам господарювання, які не уповноважені управляти (розпоряджатися) державним майном, не передбачена.
Суд констатує, що в ході розгляду справи позивачем було зменшено позовні вимоги. Так, в заяві про зменшення позовних вимог від 27.01.2026 року, позивач вказує на те, що згідно висновку експерта № 2028-34-25 від 21.10.2025 року ринкова вартість т/з «Toyota Prius» н/з НОМЕР_2 , 2013 року випуску, об`єм двигуна 1798 см3, тип палива (F) електрично-бензиновий, номер кузову (VIN) - НОМЕР_5 , колір білий, власник – Департамент патрульної поліції, з урахуванням пошкоджень завданих у ДТП 16.12.2023 станом на цю дату, становить 6000,00 грн. Департамент патрульної поліції, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_6 від 22.12.2020 – на момент скоєння ДТП був власником транспортного засобу «Toyota Prius», номерний знак НОМЕР_2 , а тому бажає залишити у власності Департаменту патрульної поліції залишки транспортного засобу. Таким чином, станом на момент подання даної заяви вартість матеріальних збитків які не відшкодовані власнику пошкодженого майна а саме «Toyota Prius» складають 89146,72 грн. У зв`язку з чим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 89146,72 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 16.09.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.
14.04.2025 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси в рамках розгляду даної справи було призначено судову автотоварознавчу експертизу та провадження по справі було зупинено на час проведення експертизи.
18.11.2025 року листом № 2028-34-25 від 21.10.2025 року Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуто матеріали цивільної справи № 523/13990/24 з висновком експерта № 2028-34-25, щодо виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14.04.2025 року та ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 24.11.2025 року було поновлено провадження з розгляду даної справи.
Представник позивача Департаменту патрульної поліції – Некришев Є.А. в судове засідання не з`явився. Однак, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Однак, представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій вказує на те, що ухвалою суду від 24.11.2025 року у цивільній справі було поновлено провадження після раніше призначеної судової авто-товарознавчої експертизи по якій експертною установою був наданий відповідний висновок та призначено судове засідання на 27.01.2026 року. З вказаного експертного висновку вбачається, що остаточна вартість досліджуваного об`єкту після ДТП становить 6000,00 грн. При цьому докази на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, зокрема експертне дослідження № СЕ-19/116-24/12315-АВ 08.07.2024 року, яке було надано до суду, як основний доказ заявлених вимог, не встановило остаточну вартість автомобіля, який належить позивачу і був пошкоджений у ДТП 06.12.2023 року за участю відповідача. Отже відповідач будучі ініціатором проведення судової експертизи довів, що пошкоджений у ДТП автомобіль має остаточну вартість та відповідно суд при розгляді справи повинен враховувати цей висновок, як доказ заперечень відповідача на позовні вимоги. Враховуючі викладене відповідач вважає, що витрати на проведення вказаної судової експертизи на суму 15 266,88 грн, повинні бути стягненні з позивача на його користь при винесенні судом рішення по цій справі. Окрім того, просив суд задовольнити позовні вимоги частково, з урахуванням висновку судової авто-товарознавчої експертизи та проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача. 
Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до норм ст.ст. 11, 629 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
По справі встановлено, що 06.12.2023 року близько 08год. 32хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford», н/з НОМЕР_1 за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 231, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі службовому автомобілю марки «Toyota» н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку з увімкненим проблисковим маячком червоно-синього кольору та звуковим сигналом, після чого в ході інертної сили допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ» н/з НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів із матеріальними збитками. 
Власником автомобіля марки «Toyota» н/з НОМЕР_2 є Департамент патрульної поліції, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_6 від 22.12.2020 року.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2024 року за результатами розгляду справи № 523/22733/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копію вказаної постанови.
Постановою Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року апеляційну скаргу захисника Богорел Р.В. було залишено без задоволення, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України було залишено без змін. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копію вказаної постанови.
Цивільно – правова відповідальність власника автомобіля марки «Ford», н/з НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УТСК» на підставі полісу № 216811622 обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, із визначенням страхового ліміту 160000,00 грн.
Даний факт також підтверджується загальнодоступними відкритими даними на офіційному веб – сайті Моторного транспортного бюро України (МТСБУ) за посиланням: https://policy.mtsbu.ua/Search/ByPolicyNum?md=40F1D46D3930C6929BC251C1B4748306A4FB87B345373CCB37C960FCCC4F94C318B760AEF052699B9E59A9039B28BDA754338DD408AE6304DE342B70FF883813.
Згідно висновку експертного дослідження від 08 липня 2024 року № СЕ-19/116 24/12315-АВ вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власникові автомобіля «Toyota Prius» н/з НОМЕР_2 , унаслідок ДТП дорівнює ринкової вартості автомобіля та визначена рівній 255146,72 грн. Ринкова вартість автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням пошкоджень унаслідок ДТП, яка сталася 06.12.2023 року, станом на дату ДТП не розраховується з причин, що детально викладені в дослідницькі частині цього висновку.
У визначений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк позивач звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про страхове відшкодування із доданням всіх необхідних документів, після чого страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі ліміту страхової відповідальності на суму 160000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Платіжної інструкції № 1870 від 14.03.2024 року, Платіжної інструкції № 1871 від 15.03.2024 року, Платіжної інструкції № 1958 від 18.03.2024 року, Платіжної інструкції № 2009 від 19.03.2024 року, Платіжної інструкції № 2082 від 20.03.2024 року. 
Проте, сплаченого страхового відшкодування фактично не вистачає для покриття в повному обсязі завданих матеріальних збитків позивачу. 
Суд констатує, що за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_4 в рамках розгляду даної справи було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Так, із дослідженого судом Висновку експерта № 2028-34-25 від 21.10.2025 року вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 рік випуску, об`єм двигуна 1798 см3, тип палива «F» електричний-бензиновий, номер кузова (VIN) – НОМЕР_5 , колір білий, власник – Департамент патрульної поліції, з урахуванням пошкоджень завданих у ДТП 06.12.2023 станом на цю дату, становить 6000,00 грн.
Окрім того, відповідно до вищевказаного висновку складники КТЗ не підлягають повторному використанню. Враховуючи неможливість подальшого використання складників КТЗ, вартість утилізації КТЗ визначається як вартість металобрухту. Вартість 1 кг брухту чорного металу станом на грудень 2023 року становить 5,00 грн. Маса без навантаження досліджуваного КТЗ становить 1200,00 кг. Вартість КТЗ як вартість металобрухту становить: 1200,00 * 5,00 = 6000,00 грн. 
Таким чином, суд, оцінивши вищевказаний висновок експертизи з точки належності та допустимості, достатності в ракурсі критеріїв, які зазначені в ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України, сприймає його як належний та допустимий, достатній доказ.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування», що також кореспондується із приписами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Судом встановлено, що внаслідок триманих пошкоджень т/з «Toyota» н/з НОМЕР_2 є таким, що не підлягає відновленню, а його ринкова (ліквідаційна) вартість залишків становить 6000,00 грн.
Оскільки, сторона позивача заявила про намір залишити залишки транспортного засобу за собою, їх вартість підлягає врахуванню при визначенні розміру підлягаючої до стягнення шкоди, з метою недопущення безпідставного збагачення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, визначається наступним чином: 255146,72 грн. (загальний розмір шкоди) – 160000,00 грн. (страхове відшкодування) – 6000,00 грн. (вартість залишків транспортного засобу) = 89146,72 грн.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 89146,73 грн.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат на проведення експертизи, суд констатує наступне.
Судом встановлено, що в ході розгляду справи за клопотанням відповідача було призначено та проведено судову автотоварознавчу експертизу. Витрати на проведення експертизи у розмірі 15 266,88 грн понесені стороною відповідача.
Після отримання висновку експерта, позивач зменшив розмір позовних вимог, які у подальшому судом задоволені у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, витрати, пов`язані з розглядом справи, включають, зокрема, витрати на проведення експертизи.
Згідно з частинами першою та третьою статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі повного задоволення позову — на відповідача.
Оскільки після зменшення позовних вимог позов задоволено повністю, відповідач є стороною, яка програла спір.
Суд бере до уваги, що проведення експертизи було ініційовано саме відповідачем з метою обґрунтування своїх заперечень проти позову, а також те, що її результати були враховані позивачем при зменшенні позовних вимог. Водночас, зазначені обставини не змінюють встановленого законом порядку розподілу судових витрат.
З огляду на викладене, підстав для покладення витрат відповідача на позивача суд не вбачає.
Клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат на проведення експертизи у розмірі 15 266,88 грн суд відхиляє як безпідставне.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 1161, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 6, 22, 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну юридичної особи – задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо – транспортною пригодою у розмірі 89146 / вісімдесят дев`ять тисяч сто сорок шість / гривень 72 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві / грн. 40 коп.

Учасники справи:
Позивач: Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 5.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У зв`язку з періодичним вимкненням електроенергії в приміщенні Пересипського районного суду м. Одеси, повний текст рішення суду складено 06 квітня 2026 року.

Суддя Пересипського 
районного суду м. Одеси     І.О. Кремер