Справа № 522/12998/25
Провадження № 2/522/3649/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
02 квітня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Шенцевої О.П.
при секретарі – Сафтюк-Панько Б.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром завданого в результаті ДТП матеріального збитку і страховою виплатою у сумі 90224,68 грн.; понесені витрати на проведення експертизи (транспортно-товарознавчого дослідження) – 5000,00 грн.; витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.12.2024 року о 16.40 годин сталась ДТП за участю автомобіля БАЗ Т 713.12 д/з НОМЕР_1 та автомобіля Infiniti QХ50 д/з НОМЕР_2 . Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 10 березня 2025 року по справі № 522/23109/24 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень 00 копійок.
Власник пошкодженого автомобілю Infiniti QХ50 д/з НОМЕР_2 звернувся до судового експерта ОСОБА_3 який визначив вартість матеріального збитку, що склало 247 024,68 грн. 
В подальшому, 28.03.2025 р. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила позивачу страхову виплату у розмірі 156 800 грн. 
Таким чином, різниця між вартістю матеріального збитку та здійсненою страховою виплатою дорівнює 90 224,68 грн. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 90 224,68 грн., та судові витрати. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 16 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 
02 квітня 2025 року до суду від представникапозивача надійшла заява про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в якій також проти прийняття заочного рішення не заперечував.
У судове засідання 02 квітня 2026 року сторони не з`явились, про дату та час повідомлялись належним чином.
Станом на день винесення рішення, відповідач відзив до суду не надсилав.
Згідно до п.п. 6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі N 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. 
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.12.2024 року о 16.40 годин в м. Одеса, по вул. Водопровідна, 22, ОСОБА_2 керував автомобілем БАЗ Т 713.12 д/з НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Infiniti QХ50 д/з НОМЕР_2 , який зупинився попереду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_2 порушив п. 13.1 ПДР.
За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №196422 від 14.12.2024 року за ст. 124 КУпАП України.
Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 10 березня 2025 року по справі № 522/23109/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень 00 копійок.
Власником пошкодженого в даній ДТП автомобілю Infiniti QХ50 д/з НОМЕР_2 є позивач – ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 звернувся до судового експерта Крутих Є.О. для проведення транспортно-товарознавчого дослідження, на вирішення поставлено наступне питання: Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Infiniti QХ50 реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 14.12.2024 року?
Відповідно до Висновку експерта № 222-24 експертного транспортно-товарознавчого дослідження від 27 грудня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Infiniti QХ50 реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 14.12.2024 року, визначається рівною 247 024,68 грн. 
Цивільно-правова відповідальність сторони, винної в ДТП, була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
28.03.2025 р. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила позивачу страхову виплату у розмірі 156 800 грн. 
Таким чином, різниця між вартістю матеріального збитку та здійсненою страховою виплатою дорівнює 90 224,68 грн.
Посилаючись на зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).
Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.
Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. (ст. 4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. (ст. 18 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;
Особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, - особа, яка використовує забезпечений транспортний засіб, крім особи, яка використовувала забезпечений транспортний засіб, що вийшов з її правомірного володіння внаслідок вчинення протиправних дій; (ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).
Таким чином, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування у передбаченому договором розмірі, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, яка ним одержана від страховика. У страхової компанії не виникає обов`язку відшкодування такої різниці, зважаючи на те, що вказані збитки є більшими від страхової виплати.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договоромобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.
Отже, належним відповідачем у справах із позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, які перевищують ліміт страхового відшкодування, визначеного у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між страховиком та страхувальником, можуть бути страховик і/або страхувальник.
Якщо шкода, завдана потерпілій особі під час ДТП, перевищує ліміт страхового відшкодування то різниця між завданою шкодою та сумою страхового відшкодування покладається на винну особу, цивільно-правова відповідальність якої застрахована.
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:
Страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із:
1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті;
2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України;
3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати.
Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.
Таким чином, системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода (матеріальні збитки) повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
За таких обставин, враховуючи, що відповідачем завдано майнову шкоду позивачу, дослідивши та оцінивши всі надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оскільки відповідачем не було подано відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку, що майнова шкода у розмірі 90 224 грн. 68 коп. підлягає стягненню з відповідача.
Також стягненню з відповідача підлягають підтверджені витрати, пов`язані з проведенням експертизи (транспортно-товарознавчого дослідження) – 5 000 грн. 00 коп. 
Окрім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1212 грн. 00 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 259, 264, 265, 273, 280-284 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) різницю між фактичним розміром завданого в результаті ДТП матеріального збитку і страховою виплатою, у сумі 90 224 грн. 68 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати на проведення експертизи (транспортно-товарознавчого дослідження) у розмірі 5 000 грн. 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: