Справа № 161/3565/26 
Провадження № 1-кп/161/765/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        09 квітня 2026 року   Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026035580000036 від 22.01.2026, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Вітоніж Рожищенського району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційного не працюючого, раніше судимого: 03.02.2026 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.185, ч. 1 ст 357 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання із випробуванням з іспитовим терміном на 3 роки
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 21 січня 2026 року, близько 20 години 50 хвилин, перебуваючи на проїзній частині дороги, поблизу будинку №22, що по проспекту Перемоги у місті Луцьку Волинської області, що є громадським місцем, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи встановлені у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі та демонструючи власну зверхність, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, які супроводжувались особливою зухвалістю та виразились у нахабному поводженні до працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшов до транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Transporter», чорного кольору, реєстраційний номер “ НОМЕР_1 ”, який перебуває в користуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 , та розмістившись задньою стороною тіла на капоті автомобіля, свідомо припускаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від своїх дій, наніс два удари ліктями обох рук в лобове скло вищевказаного автомобіля, чим грубо порушив громадський порядок та спричинив механічні пошкодження вищевказаного транспортного засобу, заподіявши майнової шкоди ІНФОРМАЦІЯ_3 на 4000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.296 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 не прибув, подав до суду заяву, у якій просить судовий розгляд здійснювати за його відсутності. Щодо міри покарання поклався на розсуд суду.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікарів – психіатра та нарколога не перебуває, працює, хоч і не офіційно, однак раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.185, ч. 1 ст 357 КК України.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді обмеження волі.
При цьому, враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2026 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за кримінальні правопорушення, які він вчинив до постановлення даного вироку, а тому покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Суд застосовує такий вид складання покарань, з урахуванням молодого віку обвинуваченого та розцінює його можливості стати на шлях виправлення.
Разом з тим, враховуючи характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, наведені по справі обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а саме те, що обвинувачений визнав свою винуватість, а потерпілий не наполяє на суворому покаранні, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку із чим, на підставі ст.75 КК України, звільняє його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Можливість звільнення від покарання з випробуванням обвинуваченого до якого було застосовано звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та який до ухвалення вироку вчинив кримінальне правопорушення за вчинення якого він звільняється від відбування покарання з випробуванням, відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.09.2019 у справі № 199/1496/17.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2026, призначити  ОСОБА_4  остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на  ОСОБА_4  обов`язки, передбачені ч.ч.1,2 ст.76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.
Нагляд за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Речові докази: 
- ДВД-Р диски – зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя            ОСОБА_1