Справа №333/3170/26
Провадження №2-о/333/196/26
РІШЕННЯ
Іменем України
23 березня 2026 року м.Запоріжжя 
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого – судді Тучкова С.С.,
присяжних Косаренко С.В.,
Легези О.А., 
за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О.,
прокурора Березовської А.В.,
представника заявника Шишка О.Г.,
лікаря-психіатра ОСОБА_1 ,
захисника Ставного Г.І.,
законного представника ОСОБА_2 ,
особи, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у режимі відеоконференції, цивільну справу №333/3170/26 за заявою медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Судовської Т. про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 , -
 
В С Т А Н О В И В:
Медичний директор Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Судовська Т. звернулася до суду із заявою, в якій просила вирішити питання про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 , посилаючись на те, що останній знаходиться на стаціонарному лікуванні з 22.03.2026 року, тривалий час страждає на психічний розлад, неодноразово знаходився на обстеженні та лікуванні в психіатричних стаціонарах. ОСОБА_3 є особою з інвалідністю II групи. В клінічній картині афективна, маячна симптоматика, агресивні тенденції на адресу близьких, до нього неодноразово застосовувались примусові заходи медичного характеру, у тому числі відповідно до рішень Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2022 року, 26.01.2023 року, 20.06.2023 року, 02.01.2024 року, 21.06.2024 року, 17.01.2025 року, 21.05.2025 року, 02.10.2025 року та 08.12.2025 року. Остання госпіталізація з 07.12.2025 року по 03.03.2026 року з діагнозом: «Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад, афективно-маячний синдром». Поточна госпіталізація пов`язана з погіршенням психічного стану пацієнта. За відомостями від матері, після останньої виписки підтримуючу терапію ОСОБА_3 не приймав, весь час зловживав алкоголем, пропив чотири пенсії, вимагає у матері гроші на цигарки та алкоголь, б`є, душить, стверджує, що він генеральний прокурор, а матір - вбивця, погрожує їй фізичною розправою, був доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги, лікар ОСОБА_4 , у супроводі матері. У приймальному відділенні ОСОБА_3 поводився агресивно, кидався на лікаря та матір битися, погрожував фізичною розправою, згоди на госпіталізацію не надав, у зв`язку з чим був госпіталізований у примусовому порядку, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для оточуючих. 23.03.2026 року він був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічних спостережень, прийшла до висновку, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад у формі хронічного маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження, за психічним станом є небезпечним для оточуючих, госпіталізація доцільна та обґрунтована, оскільки обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару.
У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.
Особа, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, ОСОБА_3 заперечував щодо госпіталізації.
Захисник особи, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, ОСОБА_3 – адвокат ОСОБА_5 , з урахуванням позиції підзахисного, заперечував проти примусової госпіталізації, просив застосувати до нього амбулаторне лікування.
Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_3 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Законний представник, яка є матір`ю ОСОБА_3 , – ОСОБА_2 заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію її сина – ОСОБА_3 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, захисника, законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.
Як випливає з висновку комісії лікарів-психіатрів від 23.03.2026 року,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на тяжкий психічний розлад у формі хронічного маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження, за психічним станом є небезпечним для оточуючих, госпіталізація доцільна та обґрунтована, обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару.
Лікар-психіатр у судовому засіданні підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив про необхідність проходження курсу лікування у стаціонарних умовах. В амбулаторному порядку лікування неможливе за відсутності критики та не приймання лікарських засобів у добровільному порядку. Також лікар зазначив про описку у Висновку лікарів щодо місяця її проведення. 
Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_3 являє небезпеку для себе і оточуючих, у останнього відсутня критика до хвороби, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. 
Таким чином зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.
Керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.263-265, 293-294, 341-342 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:
Заяву медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Судовської Т. про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,– задовольнити повністю.
Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до закладу з надання психіатричної допомоги – Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, буд.10-А.
Відповідно до ст.342 ЦПК України дане рішення є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення буде складене 23 березня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м.Запоріжжя         С.С. Тучков

Присяжні         С.В. Косаренко

О.А. Легеза