ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р.  Справа № 911/2689/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши заяву  ОСОБА_1 від 13.12.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячне – місто»
до ОСОБА_1 
про зобов`язання вчинити певні дії,
без участі представників сторін,

ВСТАНОВИВ:
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячне – місто» (далі – позивач, ОСББ «Сонячне – місто») звернулося до Господарського суду Київської області через підсистему «Електронний суд» із позовною заявою від 22.08.2025 до ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ), у якій просило суд зобов`язати відповідача протягом 3 робочих днів з дати набрання рішенням суду законної сили передати позивачу оригінали документів згідно із наведеним у прохальній частині позову переліком.
Суд рішенням від 12.12.2025 відмовив у задоволенні позову повністю.
Через підсистему «Електронний суд» 15.12.2025 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (про розподіл судових витрат на правничу допомогу), у якій заявник просить суд здійснити розподіл судових витрат шляхом стягнення з ОСББ «Сонячне – місто» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 31600,00 грн.
Ухвалою від 15.12.2025 суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 від 13.12.2025 про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Через підсистему «Електронний суд» 16.12.2025 від ОСББ «Сонячне – місто» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому позивач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, на користь Відповідача ОСОБА_1 до 1000,00 грн.
У клопотанні позивач зазначає, що відповідач не довів реальність та розумність заявлених витрат. Відповідач подав заяву про їх стягнення після ухвалення рішення у справі та долучив лише договір про надання правничої допомоги від 09.09.2025, не надавши доказів фактичного понесення витрат. При цьому заявник не обґрунтував поважності причин неподання відповідних доказів до закінчення судових дебатів, як того вимагає стаття 221 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) та правові висновки Верховного Суду.
Позивач звертає увагу, що умовами договору не визначено чітких строків і порядку оплати, а здійснення розрахунків поставлено у залежність від вимоги адвоката, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що такі витрати фактично понесені або обов`язково виникнуть у майбутньому. На думку позивача, стягнення заявленої суми за відсутності доказів її сплати може призвести до безпідставного збагачення відповідача.
Також у клопотанні зазначено, що як об`єднання співвласників багатоквартирного будинку позивач здійснює фінансування своєї діяльності за рахунок внесків співвласників, а звернення до суду було спрямоване на захист їхніх прав та інтересів. З огляду на викладене, позивач просить суд, керуючись частиною п`ятою статті 126 ГПК України, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1000,00 грн.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 13.12.2025 про ухвалення додаткового рішення, з урахуванням клопотання ОСББ «Сонячне – місто» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви, з огляду на таке.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За приписами статті 2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У відзиві на позовну заяву відповідач повідомив, що в майбутньому можуть бути понесені витрати на правничу допомогу – по 35000,00 грн - 50000,00 грн за представництво інтересів відповідача (в т. ч. складання процесуальних документів) в суді кожної інстанції.
Згідно із частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
До закінчення судових дебатів представник відповідача усно повідомив, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані після ухвалення рішення суду у встановлені ГПК України строки.
Рішення суду в цій справі ухвалено 12.12.2025, а тому п`ятиденний строк для подання до суду доказів, які підтверджують розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, сплинув 17.12.2025.
Із заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої долучено докази понесення витрат на правову допомогу, ОСОБА_1 звернувся до суду 13.12.2025, про що свідчить дата формування документа в системі «Електронний суд».
Отже відповідач дотримався передбаченого частиною восьмою статті 129 ГПК України строку для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.
Матеріали справи свідчать про те, що правова допомога ОСОБА_1 у цій справі надавалась адвокатом Ковальовим Віктором Михайловичем, який діє на підставі ордеру серії АІ № 1231362, виданого 09.09.2025 Адвокатським об`єднанням «Агенція правового захисту».
Суд установив, що 09.09.2025 Адвокатське об`єднання «Агенція правового захисту» (виконавець) і Молчанов К.В. (замовник) уклали договір про надання правничої допомоги, відповідно до пункту 1.1 якого замовник в порядку і на умовах, визначених цим договором, надає завдання, а виконавець бере на себе зобов`язання відповідно до завдання замовника надавати йому правничу допомогу (адвокатські послуги), яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 1.2 договору визначено, що метою укладання договору є надання правничої допомоги (адвокатських послуг) щодо представництва інтересів замовника, зокрема, у судових органах всіх інстанцій у справі 911/2689/25, провадження якої відкрите в Господарському суді Київської області.
Пунктом 4.1 договору обумовлено, що за надання правничої допомоги замовник сплачує виконавцю грошові кошти/винагороду у наступному розмірі, зокрема:
- здійснення правового аналізу документів у спірних правовідносинах та надання консультаційних послуг – 3000,00 грн;
- складання відзиву на позов у суді першої інстанції – 7000,00 грн за документ;
- складання відповіді на відзив, заперечень, пояснень та інших процесуальних документів – 5000,00 грн за кожний;
- здійснення представництва інтересів у суді – 4000,00 грн за кожне судове/підготовче засідання;
- надання правничої допомоги поза межами судового засідання (збирання доказів, ознайомлення з матеріалами судової справи тощо) – 1200,00 грн за 1 годину надання послуг.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата здійснюється шляхом видачі виконавцю готівкових грошових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця після надання відповідних та набрання рішенням суду у справі законної сили (якщо інше не буде домовлено сторонами).
Відповідно до пункту 6.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання взятих на себе зобов`язань (з врахуванням строку надання послуг).
12.12.2025 виконавець і замовник підписали акт прийому-передачі наданих послуг, згідно з яким на виконання умов договору про надання правової допомоги від 09.09.2025 були надані наступні послуги (правнича допомога):
1) здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах за участю ОСББ про витребування документів; ознайомлено з матеріалами справи № 911/2689/25 – 3000,00 грн;
2) 14.09.2025 підготовлено і подано до Господарського суду Київської області відзив на позовну заяву у справі № 911/2689/25 – 7000,00 грн;
3) 22.09.2025 підготовлено і подано до Господарського суду Київської області заперечення на відповідь на відзив у справі № 911/2689/25 – 5000,00 грн;
4) 13.10.2025 подано клопотання про долучення доказів (копія позову ОССБ «Сонячне – місто» з вхідною відміткою Ірпінського міського суду Київської області) – 600,00 грн;
5) прийнято участь у підготовчих/судових засіданнях, призначених на 13.10.2025 об 11:45, на 17.11.2025 о 10:00, на 08.12.2025 о10:45, на 12.12.2025 о 10:00 – 16000,00 грн.
Разом вартість правничої допомоги становить 31600,00 грн.
Крім того виконавець склав також звіт про виконання договору щодо надання правової допомоги (детальний опис правничої допомоги) та сформував рахунок на суму 31600,00 грн, відповідно до якого останній підлягає оплаті не раніше ніж через 90 днів після набрання рішенням Господарського суду Київської області від 12.12.2025 у справі № 911/2689/25 законної сили.
Досліджуючи подані документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих Молчановим К.В. доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатом Ковальовим В.М. професійної правничої допомоги відповідачу в цій справі. Отже витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають розподілу.
Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Частиною четвертою статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду інститут компенсації витрат на правничу допомогу має дві основні мети: компенсаторну – відшкодування стороні, на користь якої ухвалено рішення, витрат, понесених у зв`язку із судовим процесом; превентивну – стримування іншої сторони від порушення прав та інтересів шляхом спонукання діяти добросовісно, без зловживань процесуальними правами.
Разом з тим суд наголошує, що вказані витрати не можуть виступати способом безпідставного або надмірного збагачення сторони, на користь якої їх присуджено. Витрати на правничу допомогу не повинні перетворюватися на додаткове джерело доходу або економічну вигоду, оскільки це суперечить суті та призначенню цього інституту.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 тощо).
Крім того Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до частини п`ятої статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні вказаної норми зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Як вже було зазначено, позивач подав клопотання про зменшення витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 1000,00 грн, посилаючись на неподання доказів таких витрат до закінчення судових дебатів без обґрунтування поважних причин, відсутність доказів їх фактичної сплати та реального настання обов`язку щодо оплати у майбутньому, невизначеність порядку розрахунків за договором, а також на неспівмірність заявленої суми критеріям реальності, розумності та пропорційності, визначеним статтею 126 ГПК України, з огляду на складність справи та обсяг виконаних робіт.
Суд установив, що на підтвердження заявлених до стягнення 31600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав: договір про надання правничої допомоги від 09.09.2025, укладений з Адвокатським об`єднанням «Агенція правового захисту»; акт приймання-передачі наданих послуг від 12.12.2025; звіт про виконання договору (детальний опис робіт); рахунок на оплату. Зазначені документи підтверджують обсяг наданих послуг та їх вартість відповідно до умов договору.
Щодо доводу позивача про відсутність доказів фактичного понесення витрат суд зазначає таке.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Наведена позиція є усталеною в судовій практиці.
З огляду на викладене, сама по собі відсутність доказів фактичної сплати коштів на момент звернення із заявою не є підставою для відмови у її задоволенні.
Оцінюючи зауваження позивача щодо неподання доказів до закінчення судових дебатів, суд враховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21, про те, що у разі подання доказів після ухвалення рішення сторона повинна обґрунтувати поважність причин їх неподання до закінчення судових дебатів.
Як свідчать матеріали справи, акт приймання-передачі наданих послуг та рахунок на оплату датовані 12.12.2025 – днем ухвалення рішення у справі. Саме цими документами сторони договору остаточно зафіксували обсяг наданої правничої допомоги, її деталізацію та загальну вартість.
З огляду на те, що участь адвоката у судовому засіданні 12.12.2025 входила до переліку послуг, які підлягали оплаті, визначення остаточного обсягу правничої допомоги стало можливим лише після завершення цього засідання та фактичного завершення розгляду справи по суті. Саме після цього сторони підписали акт, а виконавець сформував підсумковий рахунок.
Таким чином, на момент завершення судових дебатів докази, які б підтверджували саме остаточний розмір витрат на правничу допомогу, ще не існували.
Суд також враховує, що вже 13.12.2025, тобто наступного дня після ухвалення рішення, відповідач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та долучив до неї відповідні докази – договір, акт, звіт і рахунок. Така процесуальна поведінка свідчить про відсутність зволікання з боку відповідача та про подання доказів одразу після їх оформлення.
Отже, сукупність наведених обставин – датування акта і рахунку днем ухвалення рішення, завершення надання послуг у день останнього судового засідання, відсутність до цього моменту підсумкового розрахункового документа, а також подання відповідачем відповідних доказів до суду вже наступного дня – дає підстави для висновку про об`єктивну відсутність належних доказів остаточного розміру витрат станом на момент завершення судових дебатів та підтверджує поважність причин їх неподання раніше.
Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, витраченим часом та значенням справи для сторін. За клопотанням іншої сторони суд вправі зменшити розмір витрат у разі недотримання критерію співмірності.
Оцінюючи складність справи, з урахуванням доводів позивача, наведених у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що предметом спору було зобов`язання передати документи ОСББ. Справа не містила складних правових питань, не вимагала проведення експертиз, дослідження значного обсягу доказів чи застосування спеціальних знань. Правова кваліфікація спірних правовідносин ґрунтувалася на положеннях законодавства про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та процесуальних нормах щодо доказування.
З матеріалів справи вбачається, що адвокат підготував відзив, заперечення, одне клопотання про долучення доказів та здійснив участь у чотирьох судових засіданнях. Подані процесуальні документи за змістом не відзначаються значним обсягом або складністю правового аналізу.
Аналіз змісту поданого відзиву, вартість складення якого становить 7000,00 грн, свідчить, що він містить виклад правової позиції відповідача, посилання на норми законодавства та заперечення проти позову, однак за структурою та обсягом не є надмірно складним чи таким, що потребував проведення складного правового аналізу або опрацювання значного обсягу судової практики.
Так само заперечення на відповідь на відзив, вартість яких визначена у 5000,00 грн, за своїм змістом є продовженням уже сформованої правової позиції та не містять нових складних правових конструкцій.
Щодо участі у чотирьох судових засіданнях загальною вартістю 16000,00 грн (по 4000,00 грн за кожне), суд враховує, що засідання проводилися в межах розгляду справи, яка не потребувала дослідження великого обсягу доказів або вирішення складних процесуальних питань. Матеріали справи не свідчать про значну тривалість засідань чи необхідність здійснення адвокатом додаткових процесуальних дій поза межами звичайного представництва інтересів сторони.
Отже, хоча розмір витрат формально відповідає умовам договору, їх сукупність у розмірі 31600,00 грн не є повністю співмірною складності справи, обсягу фактично виконаних робіт та значенню спору для сторін.
Окремо суд оцінює доводи позивача щодо його статусу як об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та фінансування діяльності виключно за рахунок внесків співвласників.
Суд зазначає, що ОСББ є юридичною особою приватного права, яка бере участь у господарських правовідносинах на засадах рівності сторін. Процесуальний закон не передбачає звільнення або обмеження обов`язку щодо компенсації судових витрат залежно від неприбуткового статусу юридичної особи чи джерел фінансування її діяльності. Звертаючись до суду з позовом, позивач реалізував своє процесуальне право та водночас прийняв на себе ризик настання наслідків, передбачених статтями 126, 129 ГПК України, у разі відмови в позові.
Разом з тим, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України суд зобов`язаний враховувати пропорційність витрат до предмета спору та значення справи для сторін. У цьому контексті суд бере до уваги, що діяльність ОСББ спрямована на управління та утримання спільного майна співвласників, а кошти формуються з обов`язкових внесків фізичних осіб – співвласників квартир. Надмірний розмір компенсації фактично вплинув би на інтереси невизначеного кола співвласників, які не є безпосередніми учасниками спору, однак несуть фінансові наслідки його результату.
Суд виходить з того, що інститут відшкодування витрат має компенсаторну, а не каральну природу. Його метою є відшкодування необхідних і розумних витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення, а не створення для іншої сторони надмірного фінансового тягаря. Тому при визначенні конкретного розміру компенсації суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін.
Таким чином, статус позивача як ОСББ не звільняє його від обов`язку компенсувати витрати на правничу допомогу відповідача, однак є однією з обставин, що враховується судом при визначенні розумного, співмірного та справедливого розміру такої компенсації з метою недопущення покладення непропорційного фінансового навантаження.
Беручи до уваги критерії реальності та розумності витрат, принципи співмірності, характер і складність спору, обсяг фактично наданих послуг, а також з метою недопущення перетворення інституту компенсації витрат на засіб надмірного збагачення, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача, до 15000,00 грн.
Таким чином, з одного боку суд погоджується із позивачем у частині необхідності зменшення завищеного розміру витрат, а з іншого – враховує реальність та доцільність фактично наданих послуг, забезпечуючи баланс інтересів сторін та принцип справедливості під час розподілу судових витрат.
Згідно із частиною третьою статті 221 ГПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 233, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 від 13.12.2025 про ухвалення додаткового рішення.
2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячне – місто» (08200, Київська обл., Бучанський р-н, м. Ірпінь, вул. Рильського Максима, буд. 7-г; код ЄДРПОУ 37075925) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін