ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 06 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/1130/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа Полтавський відділ державної виконавчої служби (ВДВС) у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з безпеки на транспорті щодо відмови вжити заходів щодо повернення виконавчого документу з органу державної виконавчої служби;
зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті подати письмову заяву до Полтавського відділу державної виконавчої служби (ВДВС) у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про повернення виконавчого документа щодо примусового виконання Постанови серія АА №00008517 (Виконавче провадження серія ВП № 79799769 від 12.12.2025 року).
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що постанову про адміністративне правопорушення позивач отримав не 11.11.2025, а 08.12.2025 у зв`язку з неправомірними діями листоноші. В цей самий день, 08.12.2025, сплатив штраф, накладений на нього постановою серії АА 3 00008517 у розмірі 8500 грн. Після чого звернувся до Державної служби з безпеки на транспорті України з проханням повернути виконавчий документ з органу державної виконавчої служби, у зв`язку з тим, що постанова набрала законної сили 08.12.2025, в день отримання останньої позивачем, та відповідною сплатою позивачем штрафу. Проте, відповідачем було відмовлено у вчиненні такої дії у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
23.02.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити. Вказує на те, що Згідно даних сервісу відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (роздруківка додається) вказане поштове відправлення №R067023411455 було отримано Позивачем 11.11.2025, на підтвердження чого додається також надана оператором поштового зв`язку копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до зазначених вище норм, постанова серії АВ №00008517 від 22.10.2025 набрала законної сили 11.11.2025 з моменту вручення її особі та саме з цієї дати підлягає обчисленню строк для сплати застосованого штрафу чи оскарження постанови, який тривав до 21.11.2025. 08.12.2025 Позивачем було частково сплачено штраф за постановою серії АВ №00008517 від 22.10.2025 у розмірі 8 500,00 грн. Таким чином, постанова серії АВ №00008517 від 22.10.2025 залишається невиконаною в обсязі 8 500,00 грн. Відтак, вважає, що відповідач діяв згідно вимог чинного законодавства та в їх межах.
02.03.2026 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач повністю підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
22 жовтня 2025 року Головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Павлюсюк М.В. було винесено Постанову серія АА Nє00008517 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вищезазначеною статтею КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. 
Вищевказана постанова була надіслана позивачу засобами поштового зв`язку.
Як зазначає, позивач, 08.12.2025, листоноша вручив йому лист, що містив вищевказану постанову, при цьому повідомив позивача, що рекомендоване повідомлення про вручення відправив 11.11.2025.
12.12.2025 у додатку «Приват24» та «Дія» позивачу надійшло повідомлення про накладення арешту на рахунки на підставі Постанови державного виконавця Полтавського ВДвС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження серія ВП Nє79799769 від 12.12.2025 року із стягнення штрафу в сумі 17000 грн. на підставі Постанови серія АА Nє00008517 винесеної Головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Павлюсюк М.В.
Позивач звернувся до державного виконавця Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та надав копію платіжного доручення про сплату штрафу в сумі 8500 грн., 
Позивачу було повідомлено, що виконавче провадження не може бути закрите до сплати штрафу в подвійному розмірі, тобто ще 8500 грн. та доплати виконавчого збору та витрат на здійснення виконавчих дій, або до отримання заяви Державної служби України з безпеки на транспорті про повернення виконавчого документа, що також є підставою для закриття виконавчого провадження.
12.12.2025 позивач звернувся із заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в якій зазначив всі обставини отримання Постанови та прохав відкликати заяву про примусове виконання постанови № 9113/3.1.2/14-25 від 05.12.2025 року у зв`язку із добровільною сплатою призначеного штрафу. 
Також, з метою з`ясування усіх обставин щодо дій листоноші, позивач звернувся із відповідною скаргою до АТ «Укрпошта».
В листі АТ «Укрпошта» від 05.01.2026 № 1853-1-2025121910185-В зазначається, що документально підтвердити факт вручення листа не надається можливим, оскільки на накладній про вручення відсутній підпис адресата за його одержання. Станом на день надання відповіді встановити місцезнаходження рекомендованого повідомлення № R068017373106 про вручення даного листа не надається можливим. З працівниками відділення № 42 м. Полтава проведена додаткова роз`яснювальна робота щодо порядку вручення рекомендованої кореспонденції. 
29.01.2026 позивач отримав відповідь Державною службою України з безпеки на транспорті в якій зазначено, що законні підстави щодо повернення виконавчого документу з органу державної виконавчої служби та сплати штрафу за Постановою в одинарному розмірі – відсутні. 
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
За змістом положень пункту 8 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 (далі – Інструкція №512) Постанова, яку винесла уповноважена посадова особа, друкується з використанням засобів системи та протягом трьох робочих днів з дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт.
Бланки постанов виготовляються відповідно до технічного опису бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно осіб, зазначених у статті 14-3 КУпАП (додаток 3 до цієї Інструкції).
Зразок бланка повідомлення про вручення поштового відправлення затверджено національним оператором поштового зв`язку відповідно до вимог пункту 7 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.
Повідомлення про вручення поштового відправлення розміщується на зворотному боці паперового конверта, що має формат 229 x 114 мм, вагу не менш як 80 г/м-2 і прозоре віконце для візуалізації штрихового кодового ідентифікатора поштового відправлення, поштової адреси та індексу отримувача.
Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, зазначеній у частині першій статті 14-3 КУпАП, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.
Якщо особа, зазначена у частині першій статті 14-3 КУпАП, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.
У разі невручення постанови адресату за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів або Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, днем отримання адміністративної постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до Державної служби України з безпеки на транспорті.
Постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Інформація про дату набрання постановою законної сили вноситься автоматично засобами системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху на підставі даних, що містяться в поштовому повідомленні про вручення адресату постанови або про відмову в її отриманні, яке надійшло від національного оператора поштового зв`язку, або дати повернення до Державної служби України з безпеки на транспорті поштового відправлення з позначкою про його невручення.
Відповідно до частини 1 статті 300-2 КУпАП, у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, така постанова вважається виконаною.
Згідно частини 2 статті 300-2 КУпАП у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині 1 цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.
Частиною 3 статті 300-2 КУпАП передбачено, що у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що постанова серії АВ №00008517 від 22.10.2025 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення після її винесення була направлена рекомендованим листом з повідомлення про вручення за №R067023411455 на адресу позивача: АДРЕСА_1 , що сторонами не заперечує.
В матеріалах справи наявна копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №R067023411455 та роздруківка з офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта», згідно з якими, дане відправлення було вручено адресату особисто 11.11.2025.
Водночас позивач стверджує, що фактично отримав вказану постанову 08.12.2025, посилаючись на усні пояснення листоноші та лист акціонерного товариства «Укрпошта» від 05.01.2026 №1853-І-2025121910185-В, в якому зазначено про неможливість документального підтвердження факту вручення у зв`язку з відсутністю підпису адресата та відсутністю рекомендованого повідомлення.
Оцінюючи вказані доводи, суд виходить з такого.
Відповідно до статей 72– 74 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини справи, при цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а допустимими — отримані у спосіб, передбачений законом.
Лист АТ «Укрпошта» не містить відомостей про дату фактичного вручення поштового відправлення позивачу, а лише свідчить про відсутність можливості підтвердження такого вручення та про недоліки у веденні обліку поштових відправлень. Такий документ не підтверджує обставину отримання позивачем постанови саме 08.12.2025 та не спростовує наданих відповідачем доказів щодо вручення відправлення 11.11.2025.
Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували отримання постанови 08.12.2025, позивачем до матеріалів справи не надано.
Натомість відповідачем надано офіційні дані оператора поштового зв`язку та копію повідомлення про вручення, які відповідно до вимог законодавства є належними доказами факту вручення поштового відправлення.
Крім того, відповідно до підпункту 13 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, рекомендоване поштове відправлення є таким, що відстежується в системі оператора поштового зв`язку та вручається одержувачу з підтвердженням вручення.
Суд також враховує, що обов`язок відповідача як суб`єкта владних повноважень полягає у належному направленні постанови рекомендованим листом за адресою особи, що ним було виконано. Водночас правовідносини, пов`язані з фактичним врученням поштового відправлення, виникають між адресатом та оператором поштового зв`язку і не входять до сфери контролю чи відповідальності відповідача.
Отже, навіть у разі можливих порушень з боку оператора поштового зв`язку, такі обставини не можуть бути покладені на відповідача та не впливають на правомірність його дій за умови дотримання ним встановленого порядку направлення постанови.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання постанови 08.12.2025, тоді як відповідачем надано достатні та належні докази її вручення 11.11.2025.
Відтак, суд вважає, що саме 11.11.2025 є датою набрання постановою законної сили та початком перебігу строку для її добровільного виконання.
Крім того, судом встановлено, що 12.12.2025 Полтавським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області відкрито виконавче провадження №79799769 на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії АВ №00008517 від 22.10.2025 про стягнення з позивача адміністративного штрафу.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що 08.12.2025 позивачем здійснено часткову сплату штрафу у розмірі 8 500,00 грн, про що стягувач повідомив державного виконавця листом від 16.12.2025. Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення залишається невиконаною у повному обсязі.
Оцінюючи доводи позивача щодо сплати штрафу у добровільному порядку, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі сплати штрафу протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною.
Водночас частиною другою статті 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у разі несплати штрафу у зазначений строк постанова підлягає примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу у строк, установлений законом, постанова направляється для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, при цьому з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.
Як встановлено судом раніше, постанова набрала законної сили 11.11.2025, а відтак строк для добровільної сплати штрафу сплив 21.11.2025. Сплата позивачем 08.12.2025 штрафу у розмірі 8 500,00 грн здійснена після закінчення встановленого законом строку, у зв`язку з чим не може вважатися належним добровільним виконанням постанови у розумінні статті 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд також зазначає, що нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами не передбачено можливості поновлення строку добровільного виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а також не встановлено механізму повернення до порядку виконання штрафу в одинарному розмірі після звернення постанови до примусового виконання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.01.2024 у справі №160/14218/23, відповідно до якої строки, встановлені Кодексом України про адміністративні правопорушення для виконання постанов, не підлягають поновленню чи продовженню, на відміну від процесуальних строків у адміністративному судочинстві.
З огляду на викладене, відповідач правомірно після спливу строку добровільної сплати штрафу звернув постанову до примусового виконання, а орган державної виконавчої служби обґрунтовано відкрив виконавче провадження та застосував передбачені законом заходи примусового виконання.
Часткова сплата позивачем штрафу не є підставою для припинення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, оскільки постанова залишається невиконаною у повному обсязі.
Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів своєчасного добровільного виконання постанови, а також з урахуванням вимог статей 300-2 та 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку, що підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невжиття заходів з повернення виконавчого документа відсутні.
Відповідно, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Державної служби України з безпеки на транспорті та зобов`язання подати заяву про повернення виконавчого документа у межах виконавчого провадження №79799769 є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позов слід відмовити повністю.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 39816845), третя особа Полтавський відділ державної виконавчої служби (ВДВС) у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пров. Стешенка, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ЄДРПОУ 34962946) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А.О. Чеснокова