МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/7669/25 
Провадження № 2/210/658/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
17 квітня 2026 року          
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:
головуючого-судді    Скотар Р.Є., 
за участі секретаря судового засідання Колос Д.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Мартинової Н.Ю.,
представника відповідача Кафтасьєвої Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом адвоката Мартинової Наталії Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,–

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернулася до суду 04 грудня 2025 року з позовною заявою про стягнення боргу за розпискою.
Короткий зміст позовних вимог
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно боргової розписки № 2 від 28.05.2024 року, ОСОБА_2 визнав борг перед ОСОБА_1 в сумі 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) євро, які ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 впродовж 18 місяців з дати підписання розписки № 2 від 28.05.2024 року.
ОСОБА_1 неодноразово в телефонному режимі зверталась до ОСОБА_2 з усними вимогами про повернення вищевказаних грошових коштів, однак ОСОБА_2 грошові кошти так і не повернув, а лише обіцяв.
Загальна сума отриманих ОСОБА_2 в борг коштів становить 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот)євро.
На підтвердження укладення договору, ОСОБА_2 було особисто написано розписку, датовано відповідно 28.05.2024 року.
У зв`язку з відсутністю повернення боргу щомісячно, як це передбачено розпискою від 28.05.2024 року, 11.09.2025 року на адресу місця реєстрації відповідача було направлено засобами поштового зв`язку досудову вимогу про повернення взятих відповідно до розписки грошових коштів протягом семи днів, з дня отримання досудової претензії. Вказане поштове відправлення по трекінгу з сайту Укрпошти за №5006500119140 вручено одержувачу 19.09.2025 року.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість згідно розписки №2 від 28.05.2024 року в розмірі 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) євро; понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 4 644,86 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
Рух по справі
Ухвалою суду від 26 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.23).
Аргументи учасників справи
До початку судового засідання, 06.04.2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Кафтасьєвої Г.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено наступне.
Позивач та відповідач перебували в шлюбі, зареєстрованому 03 березня 2007 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис про шлюб № 88, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 11 березня 2026 року, по справі № 211\14374\25 шлюб розірваний (на момент подання відзиву на позовну заяву, рішення суду ще не набуло законної сили, після отримання рішення суду про розірвання шлюбу, копія рішення суду буде долучена до матеріалів справи. 
Відповідач жодних договорів позики із позивачем не укладав, договір позики не підписував, грошові кошти в сумі 9500, 00 (дев?ять тисяч п`ятсот) євро від своєї дружини ОСОБА_1 не отримував, відсутність передачі коштів можуть підтвердити свідки, які зазначені в розписці. 
В травні 2024 року відносини між позивачем та відповідачем погіршилися, між сторонами вирішувалися питання щодо майна, набутого під час шлюбу, але коштів в сумі 9 500, 00 в борг від ОСОБА_1 , відповідач 28 травня 2024 року не отримував. 
Звертає увагу, що на момент складання розписки сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що передбачає, згідно до ст. 3, 60, 70 Сімейного Кодексу України, ведення спільного бюджету.
Представник зазначає, що за текстом позовної заяви, позивач вказує ціну позову в сумі 464 486, 35 гривень, натомість, в прохальній частині просить стягнути грошові кошти в іноземній валюті, заявлені витрати на правову допомогу в сумі 20 000, 00 (двадцять тисяч гривень), відповідач також не визнає, просить врахувати, до позовної заяви долучений договір від 05 вересня 2025 року, копія акту прийому - передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги без номеру, та квитанції, в яких не в повному обсязі відображені грошові кошти, заявлена сума понесених витрат на правову допомогу є занадто завищена до доходів відповідача.
Представник зауважує, що за змістом розписки № 2 відповідач вказує, що має борг в сумі, при цьому, зміст розписки не містить відомостей про передачу позивачем грошових коштів та отримання відповідачем цих грошових коштів, позивач не надає суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі коштів відповідачу.
Враховуючи викладене, представник відповідача просила суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відмовити в повному обсязі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Мартинова Н.Ю. просила суд не приймати до уваги відзив, поданий представником відповідача. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача – адвокат Кафтасьєва Г.В. зазначила, що відзив подано у строк, встановлений законодавством, а саме після ознайомлення представника з матеріалами справи. Заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила задовольнити.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що згідно боргової розписки № 2 від 28.05.2024 року, ОСОБА_2 визнав борг перед ОСОБА_1 в сумі 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) євро, які ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 впродовж 1,5 років щомісячно. Розписка написана в присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що свідчать підписи останніх (а.с.8).
Оригінал боргової розписки № 2 від 28.05.2024 року судом досліджено в судовому засіданні.
Позивачем ОСОБА_1 11.09.2025 року на адресу місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 було направлено засобами поштового зв`язку досудову вимогу про повернення взятих відповідно до розписки грошових коштів в сумі 9500 євро в строк до 28.11.2025 року з моменту отримання вказаної вимоги (а.с.9). Вказане поштове відправлення згідно з трекінгом «Укрпошта» за №5006500119140 вручено одержувачу 19.09.2025 року (а.с.10-11).
05 вересня 2025 року між Адвокатським об`єднанням «Приват юрист», ідентифікаційний код ЄДРПОУ:44764353, в особі Голови Новак Артура Михайловича, що діє на підставі Статуту та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 укладено Договір про надання правничої допомоги №05/09/25 (а.с.13-14).
Згідно з Актом прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №05/09/25 від 05.09.2025, сторони домовились, що вартість послуг за даним договором становить 20000 грн, з яких складання та подання до суду першої інстанції позовної заяви про стягнення боргу за розпискою в розмірі 4000 грн (ставка гонорару за 1 год.) та фактичні затрати часу – 5 год. (4000 грн*5 год.) (а.с.15).
Відповідно до Квитанції №01 від 05.11.2025 року, АО «Приват юрист» прийнято від ОСОБА_1 оплату за Договором про надання правничої допомоги №05/09/25 від 05.09.2025 в розмірі 20000 грн (а.с.16).
13 червня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюбний договір, яким регулюються майнові відносини між подружжям та визначаються майнові права та обов`язки подружжя (а.с.49).
Позиція суду та застосовані норми права
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 22 лютого 2023 року в справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20)).
Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, – незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 березня 2020 року в справі № 355/1301/18 (провадження № 61-15895св19) зазначено, що: «відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 і від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.
Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 194/1126/18 дійшов до висновку, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. 
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), постанові від 19 січня 2026 року у справі № 127/13441/21 (провадження № 61-6242св24).
Так, судом встановлено, що згідно боргової розписки № 2 від 28.05.2024 року, ОСОБА_2 визнав борг перед ОСОБА_1 в сумі 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) євро, які ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 впродовж 1,5 років, тобто виплачувати щомісячно. При цьому, зміст розписки не містить відомостей про передачу позивачем грошових коштів та отримання відповідачем вказаних грошових коштів в сумі 9500 євро.
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Однак, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів та підтвердження факту передачі коштів відповідачу в сумі 9500 євро.
Наявність у наданій позивачем розписці зобов`язання повернути борг у грошовій сумі не може свідчити про те, що між сторонами було укладено договір позики та позивачем було передано відповідачу вказані грошові кошти, оскільки даний борг міг виникнути на підставі інших правовідносин.
Крім того, боргову розписку№ 2 від 28.05.2024 року складено в присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що свідчать підписи останніх.
Разом з тим, стороною позивача клопотань про виклик та допит вказаних свідків, які б підтвердили факт передачі позивачем відповідачу коштів у розмірі 9500 євро надано не було.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог адвоката Мартинової Наталії Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.
Стосовно строку подання відзиву на позовну заяву стороною відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 7 статті 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Ухвалою суду від 26 грудня 2025 року встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що ордер про надання правничої допомоги серії АЕ №1484717 адвокатом Кафтасьєвою Г.В. видано 17 березня 2026 року, з матеріалами справи представник відповідача – адвокат Кафтасьєва Г.В. ознайомилась 25 березня 2026 року, відзив на позовну заяву представником відповідача подано до суду 08 квітня 2026 року, тобто в межах п`ятнадцятиденного строку, встановленого ухвалою суду про відкриття провадження. 
Щодо судових витрат
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та витрат на правничу допомогу.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.192, 509, 545, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258 259, 263-265, 273, 279, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов адвоката Мартинової Наталії Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 );
- відповідач:  ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Суддя: Р. Є. Скотар