Справа № 509/7438/25
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року     смт. Овідіополь

суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М., розглянувши матеріали які надійшли від ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

10.12.2025 року о 10 год. 40 хв. в Одеській області, Одеському районі, с. Авангард, вул. Базова 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ГАЗ 32213», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи особою відносно якого, постановою Чорноморського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) ВП № 38435063 від 03.12.2019 року - встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.
12.02.2026 року представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав суду заяву в якої зазначив, що проти адміністративного протоколу заперечує, враховуючи, що ОСОБА_1 був необізнаний про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та не був повідомлений належним чином, наполягав на застосуванні до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та письмове клопотання представника ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Тобто суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення не обов`язково характеризується виною лише у формі прямого умислу. Диспозиція даної норми закону на відміну від (ст.ст.41-1, 46, 51-2, 103-1, 116, 163-8, 164-15, 163-11, 164-3, 164-15, 166-16, 172-16, 173-2, 198, 203-1 КУпАП) не містить у собі посилання на обов`язкову умисність вчинення таких дій.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, передбачає й необережну форму вини.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що постановою від 03.12.2019 ВП № 38435063 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/501/204/2013 виданого 10.06.2013 Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 13.10.2012 р. і до досягнення дочкою повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно розрахунку від 18.11.2019, за період з 01.06.2018 по 31.10.2019 становить 44452,85 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
В зв`язку з чим, постановою заступника начальника Чорноморського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) від 26.02.2020, ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі згідно виконавчого листа № 2/501/204/2013 виданого 10.06.2013 року.
Наявності заборгованості зі сплати аліментів, розмір якої на момент встановлення обмеження ще у 2019 році перевищував 44452,85 грн., ОСОБА_1 не заперечував.
Відтак, ОСОБА_1 , знаючи про цю обставину, мав усвідомлювати наслідки наявності такої непогашеної заборгованості у формі обмеження у праві керування транспортними засобами, проте він ставився до цього байдуже, не погасивши таку заборгованість ще з 2019 року.
Про погашення даної заборгованості ОСОБА_1 ні в своєму письмовому клопотанні, ні в поясненнях не зазначав. Документальних підтверджень того, що зазначена постанова державного виконавця скасована у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 або його захисник до суду також не надав. 
Таким чином, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують те, що ОСОБА_1 станом на день винесення постанови, маючи аліментні зобов`язання є особою, щодо якої існує не скасоване обмеження у праві керування транспортними засобами, тобто являється суб`єктом інкримінованого правопорушення.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 252КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Незважаючи на заперечення своєї вини ОСОБА_1 , факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 536536 від 10.12.2025;
- постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 38435063 від 03.12.2019.
Суд вважає, що під час складання протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, протокол складений уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідає чинному законодавству. В дотримання вимог ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складався і був складений в присутності правопорушника.
Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Суд не бере до уваги доводи представника ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що про встановлені державним виконавцем обмеження, будь-яким способом було доведено до його відома, з огляду на те, що виконавчий лист знаходиться на виконанні з 2019 року, стягнення триває, та особі, що притягнута до адміністративної відповідальності, достеменно відомо про наявність у нього обов`язку зі своєчасної та повної сплати аліментів на утримання дитини.
Окрім того, Закон не пов?язує початок такого обмеження з моментом вручення постанови державним виконавцем.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП доведена повністю зібраними у справі доказами.
Таким чином, оцінюючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд оцінює позицію ОСОБА_1 критично та розцінює це як спробу створення штучних умов для спростування факту порушення ОСОБА_1 норм чинного законодавства, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.
Підстави для застосування іншого, більш м?якого або більш суворого стягнення відсутні.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 665,60 грн. 

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 126, 221, 284 КУпАП, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Гандзій Д.М.