ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 березня 2026 року
м. Київ

справа № 629/2263/17

провадження № 61-3369св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Маміної О. В., Тичкової О. Ю., та ОСОБА_2 на окрему ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року у тому самому складі суду,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 
про стягнення боргу шляхом визнання права власності на нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що 03 жовтня 2005 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики та 07 жовтня 2005 року складено розписку, за якими остання отримала грошові кошти у сумі 60 000 доларів США, еквівалент 303 000 грн. Позика за цим договором надавалася для фінансування ремонтно-будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_1 , а позичальник зобов`язався повернути позику готівкою на першу вимогу.
Відповідно до пункту 2.6 договору, позика за цим договором може надаватися позикодавцем позичальнику також шляхом прямого фінансування позичальником ремонтно-будівельних робіт в квартирі.
Зазначав, що сторони також домовились, що у разі, коли позичальник не поверне позичені кошти у встановлений вимогою строк, позикодавець вважається таким, що набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а позичальник втратив право власності на вказану квартиру та позикодавець набув право власності на нежитлове приміщення літ. Б, розташоване за адресою: Харківська область, м. Лозова, гаражно-будівельний кооператив № 11, площею 150 кв м, а позичальник втратив право власності на вказане нежитлове приміщення.
Вказував, що 07 жовтня 2005 року між ним, ОСОБА_2 та ТОВ «Баго» (підрядник) укладено трьохсторонній договір № 07-10-2005 на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту. Факт виконання ремонтно-будівельних робіт підтверджується актом виконаних робіт.
22 травня 2017 року він особисто, під розпис вручив ОСОБА_2 вимогу про повернення суми позики, в якій вимагав сплатити борг протягом семи днів, у строк до 30 травня 2017 року та попередив про наслідки невиконання вимоги. Проте, у визначений вимогою строк відповідач не здійснила належного виконання договору та не повернула суму позики, чим порушила умови договору позики.
Крім того, зазначав, що 17 квітня 2006 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики та 24 квітня 2006 складено розписку, за якими остання отримала грошові кошти у сумі 50 000 доларів США, еквівалент 252 500 грн, позика надається для фінансування ремонтно-будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_2 , а позичальник зобов`язується повернути позику готівкою на першу вимогу.
Відповідно до пункту 2.6 договору, позика за цим договором може надаватися позикодавцем позичальнику також шляхом прямого фінансування позичальником ремонтно-будівельних робіт в квартирі.
Зазначав, що сторони також домовились, що в разі, коли позичальник не поверне позичені кошти у встановлений вимогою строк, позикодавець вважається таким, що набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а позичальник втратив право власності на вказану квартиру та позикодавець набув право власності на нежитлове приміщення літ. Б розташоване за адресою: Харківська область, м. Лозова, гаражно-будівельний кооператив № 11, площею 150 кв. м, а позичальник втратив право власності на вказане нежитлове приміщення.
Вказував, що 24 квітня 2006 року між ним, ОСОБА_2 та ТОВ «Баго» (підрядник) укладено трьохсторонній договір № 24-04-2006 на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту. Факт виконання ремонтно-будівельних робіт підтверджується актом виконаних робіт.
23 травня 2017 року він особисто, під розпис вручив ОСОБА_2 вимогу про повернення суми позики, в якій вимагав сплатити борг протягом семи днів, у строк до 31 травня 2017 року та попередив про наслідки невиконання вимоги. Проте, у визначений вимогою строк відповідач не здійснила належного виконання договору та не повернула суму позики, чим порушила умови договору позики.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72,6 кв. м, житловою площею 52,5 кв. м, що складається з трьох житлових кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1111785; на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 73,2 кв. м, житловою площею 39 кв. м, що складається з двох житлових кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14537114; на нежитлове приміщення літ. Б, розташоване за адресою: Харківська область, м. Лозова, гаражно-будівельний кооператив № 11, площею 150 кв. м.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 
2017 року у складі судді Попова О. Г. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72.6 кв.м., житловою площею 52.5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1111785.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 73.2 кв.м., житловою площею 39.00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14537114.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення літ. «Б», розташоване за адресою: Харківська область, м. Лозова, гаражно-будівельний кооператив №11, площею 150,0 м. кв.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5 555 грн.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за договорами позик від 03 жовтня 2005 року та від 17 квітня 2006 року не виконала, не повернула позивачу грошові кошти в обумовлений договорами строк. 
Оскільки боргові зобов`язання забезпечувалися належними ОСОБА_2 на праві власності квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 й нежитловим приміщенням літ. Б, розташованим за адресою: Харківська область, м. Лозова, гаражно-будівельний кооператив № 11, площею 150 кв. м, які сторони договорів погодили передати у власність ОСОБА_1 у разі не повернення грошових коштів за договором позики, то позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на вказане нерухоме майно, є обґрунтованими.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Кредитні ініціативи» про поновлення пропущеного строку задоволено. Поновлено ТОВ «Кредитні ініціативи» строк на апеляційне оскарження рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року. Відкрито апеляційне провадження у справі.

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу шляхом визнання права власності на нерухоме майно залишено без задоволення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 6 666 грн за подачу апеляційної скарги.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції не врахував, що визнання права власності у зв`язку із невиконанням боргового зобов`язання не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення. Сторони діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки перехід права на майно порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Сторони у справі зловживали матеріальним правом для уникнення примусового виконання зобов`язань ОСОБА_2 , зокрема, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2011 року у справі № 2-90/11, яким стягнуто з останнього на користь банку заборгованість за кредитним договором від 03 травня 2006 року
Суд апеляційної інстанції вважав, що оскаржене рішення місцевого суду безпосередньо впливає на права та інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи», як стягувача (кредитора) за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2011 року у справі № 2-90/11, так як перешкоджає примусовому виконанню рішення суду шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_2 .

Окремою ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року повідомлено Вищу раду правосуддя про порушення вимог закону, виявлені 
під час розгляду справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року в складі судді Попова О. Г. у справі 
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу шляхом визнання права власності на нерухоме майно.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції не забезпечив належного розгляду справи, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку, що справа підсудна Лозівському міськрайонному суду Харківської області, розглянувши справу з порушенням правил територіальної підсудності.
Крім того, вирішуючи справу, суд першої інстанції припустився грубого порушення норм матеріального права, оскільки визнав право власності на спірне нерухоме майно на підставі нікчемного правочину.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У березні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції або залишити в силі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року. Також просить постановити окрему ухвалу та повідомити Вищу раду правосуддя про порушення вимог закону, виявлені під час розгляду справи з підстав, викладених у касаційній скарзі, щодо колегії суддів Харківського апеляційного суду: Пилипчук Н. П., Савенко М. Є., Маміної О. В.

У березні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на окрему ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року, у якій просить її скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Також, просить постановити окрему ухвалу та повідомити Вищу раду правосуддя про порушення вимог закону, виявлені під час розгляду справи з підстав, викладених у касаційній скарзі щодо колегії суддів Харківського апеляційного суду: Пилипчук Н. П., Савенко М. Є., Маміної О. В., а також постановити окрему ухвалу щодо адвоката Білоцерковця Ю. С. та повідомити Раду адвокатів Закарпатської області про вчинення адвокатом дисциплінарного проступку з підстав, викладених у касаційній скарзі.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно поновив строк на апеляційне оскарження ТОВ «Кредитні ініціативи», представник якого підробив доказ, а саме лист державного виконавця, яким він підтвердив обізнаність про існування рішення суду першої інстанції у цій справі тільки у серпні 2024 року. Вказує, що цей лист є в матеріалах виконавчого провадження, проте він датований 07 червня 2024 року, а не 07 серпня 2024 року.
Вважає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не є особою, яка мала право оскаржувати рішення суду першої інстанції у цій справі, оскільки воно не стосувалося його прав і обов`язків. Зазначає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не було обтяжувачем спірного майна, а на час ухвалення рішення у цій справі не існувало жодних виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості.
Посилається на те, що товариство в апеляційному суді незаконно представляв адвокат Білоцерковець Ю. С., який не мав повноважень на ведення справи в інтересах ТОВ «Кредитні ініціативи». Саме цим адвокатом було надано суду підроблену копію листа державного виконавця.
Апеляційний суд незаконно розглянув справу на підставі незавірених адвокатом копій документів, не витребував їх оригіналів при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі.
Вважає помилковими висновки апеляційного суду про непідсудність справи Лозівському міськрайонному суду Харківської області, оскільки суд послався на нечинну норму ЦПК України.
Висновки суду про невиконані кредитні зобов`язання ОСОБА_2 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» є припущенням апеляційного суду, оскільки суд не витребував у сторін жодних відповідних доказів. 

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, постановляючи окрему ухвалу, не виконав вимоги частини п`ятої статті 262 ЦПК України, а саме не зазначив конкретно, які норми закону було порушено судом першої інстанції.
Суд не врахував, що була розглянута апеляційна скарга особи, яка не мала повноважень представляти інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи».
Апеляційний суд незаконно розглянув справу на підставі незавірених адвокатом копій документів, не витребував їх оригіналів при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі.
Вважає помилковими висновки апеляційного суду про непідсудність справи Лозівському міськрайонному суду Харківської області, оскільки суд послався на нечинну норму ЦПК України.
ТОВ «Кредитні ініціативи» не довело, що рішенням суду першої інстанції у цій справі порушені їх права.
Висновки суду про невиконані кредитні зобов`язання ОСОБА_2 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» є припущенням апеляційного суду, оскільки суд не витребував у сторін жодних відповідних доказів. 

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2025 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Верховного Суду з відзивом на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вказує, що викладені в ній доводи є безпідставними, не спростовують правильність вирішення апеляційним судом справи, тому просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2025 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції. 

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2025 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 

06 травня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

03 жовтня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла грошові кошти у розмірі 60 000 доларів США, що станом на день складання розписки становило 303 000 грн за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ).

Згідно з пунктом 2.5 договору позика за цим договором надається для фінансування ремонтно-будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.6 передбачено, що позика за цим договором може надаватися позикодавцем позичальнику також шляхом прямого фінансування позичальником ремонтно-будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.1 передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позику позикодавцю готівкою на першу вимогу позикодавця у розумінні частини другої статті 530 ЦК України.

Пунктом 4.4 договору сторони узгодили, що в разі, коли позичальник не поверне позичені гроші у встановлений вимогою строк, позикодавець вважається таким, що набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 , а позичальник втратив право власності на дану квартиру, та позикодавець набув право власності на нежитлове приміщення літ. «Б», розташоване за адресою: Харківська область, м. Лозова, гаражно-будівельний кооператив № 11, площею 150,0 кв м, а позичальник втратив право власності на дане нежитлове приміщення.

Умовами пункту 7.4 договору сторони домовилися про збільшення тривалості строку позовної давності на підставі статті 259 ЦК України, шляхом збільшення до 15 років.

07 жовтня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено та підписано розписку про отримання суми вищевказаної позики.

07 жовтня 2005 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «БАГО» (підрядник) укладено трьохсторонній договір № 07-10-2005 на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту, предметом якого є те, що замовник доручає, а підрядник в межах договірної ціни (303 000,00 грн, що за офіційним курсом НБУ складає 60 000,00 доларів США) виконує власними або, після погодження із замовником, залученими силами та засобами всі передбачені договором роботи на об`єкті (квартира АДРЕСА_1 ), забезпечує необхідну якість робіт у відповідності до ДБН, ДСТУ, БНіП та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені строки замовнику з передачею всієї виконавчої документації, усуває зауваження та дефекти, допущені з його вини, протягом гарантійного строку експлуатації об`єкту, а замовник зобов`язується передати підряднику фронт робіт, прийняти їх, а інвестор забезпечити оплату роботи.

07 жовтня 2006 року ТОВ «БАГО» та ОСОБА_2 складено акт виконаних робіт за договором № 07-10-2005 на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту від 07 жовтня 2005 року.

22 травня 2017 року ОСОБА_1 особисто, під розпис вручив ОСОБА_2 вимогу про повернення суми позики, в якій вимагає від ОСОБА_2 сплатити борг протягом семи днів, в строк до 30 травня 2017 року включно та попередив про наслідки невиконання вимоги, передбачені п. 4.4. договором від 03 жовтня 2005 року.

17 квітня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики у письмовій формі, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла грошові кошти у розмірі 50 000 доларів США, що станом на день складання розписки складало за офіційним курсом НБУ 252 500 грн.

Згідно пунктом 2.5 даного договору, позика за цим договором надається для фінансування ремонтно-будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_2 .

Пунктом 2.6 передбачено, що позика за цим договором може надаватися позикодавцем позичальнику також шляхом прямого фінансування позичальником ремонтно-будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_2 .

Пунктом 3.1 передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позику позикодавцю готівкою на першу вимогу позикодавця у розумінні частини другої статті 530 ЦК України.

Пунктом 4.4 договору сторони узгодили, що в разі, коли позичальник не поверне позичені гроші у встановлений вимогою строк, позикодавець вважається таким, що набув права власності на квартиру АДРЕСА_2 , а позичальник втратив права власності на дану квартиру, та позикодавець набув право власності на нежитлове приміщення літ. «Б», розташоване за адресою: Харківська область, м. Лозова, гаражно-будівельний кооператив № 11, площею 150 кв. м, а позичальник втратив право власності на дане нежитлове приміщення.

Умовами пункту 7.4. договору сторони домовилися про збільшення тривалості строку позовної давності на підставі статті 259 ЦК України, шляхом збільшення до 15 років.

24 квітня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено та підписано розписку про отримання суми вищевказаної позики.

24 квітня 2006 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «БАГО» (підрядник) було укладено трьохсторонній договір № 24-04-2006 на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту, предметом якого є те, що відповідач доручає, а підрядник, в межах договірної ціни (252 500,00 грн, що за офіційним курсом НБУ складає 50 000,00 доларів США) виконує власними або, після погодження із замовником, залученими силами та засобами всі передбачені договором роботи на об`єкті (квартира АДРЕСА_2 ), забезпечує необхідну якість робіт у відповідності до ДБН, ДСТУ, БНіП та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені строки замовнику з передачею всієї виконавчої документації, усуває зауваження та дефекти, допущені з його вини, протягом гарантійного строку експлуатації об`єкту, а замовник зобов`язується передати підряднику фронт робіт, прийняти їх, а інвестор оплатити роботи.

07 жовтня 2006 року ТОВ «БАГО» та ОСОБА_2 складено акт виконаних робіт за договором № 24-04-2006 на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту від 24 квітня 2006 року.

23 травня 2017 року ОСОБА_1 особисто, під розпис вручив ОСОБА_2 вимогу про повернення суми позики, в якій вимагає від ОСОБА_2 сплатити борг протягом семи днів, в строк до 31 травня 2017 року включно та попередив про наслідки невиконання вимоги, передбачені п. 4.4. договором від 17 квітня 2006 року.

ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 25 листопада 2002 року є власницею квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,6 кв м, житловою площею 52,5 кв м.

ОСОБА_2. на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28 лютого 2006 року № 130/3 є власницею квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 73,2 кв. м, житловою площею 39,0 кв. м.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 липня 2001 року ОСОБА_2 придбала капітальний кам`яний гараж комплексно обладнаний устаткуванням для ремонту автомобілів, розташований в ГБК-11 м. Лозова.

Разом з апеляційною скаргою ТОВ «Кредитні ініціативи» надало до суду апеляційної інстанції такі документи:
- кредитний договір № 1031 укладений 03 травня 2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 , з урахуванням договору про внесення змін № 356 від 06 березня 2008 року, остання отримала кредит в розмірі 59 000,00 доларів США, що еквівалентно 297 950,00 грн, зі сплатою 13% річних, комісії в розмірі 0,1%, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 01 травня 2016 року;
- рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2011 року у справі № 2-90/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Чернівці» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Чернівці» про визнання недійсними кредитного договору № 1031 від 03 травня 2006 року із змінами та додатками № 1607 від 24 вересня 2008 року до нього та договору іпотеки від 03 травня 2006 року, яким первісний позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Чернівці» заборгованість за кредитним договором № 1031 від 03 травня 2006 року із змінами № 1607 від 24 вересня 2008 року у розмірі 54846,55 доларів США, що еквівалентно 434340,80 грн та 23665,78 грн за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та по комісійній угоді за кредитним договором, а всього стягнуто 458006,58 грн; понесені судові витрати за сплату судового збору 1700,00 грн та за сплату за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120,00 грн, а всього стягнуто судових витрат 1820,00 грн; в позові ОСОБА_2 - відмовлено;
виконавчий лист № 2-90/2011 виданого 14 лютого 2012 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 1031 від 03 травня 2006 року із змінами № 1607 від 24 вересня 2008 року у розмірі 54 846,55 доларів США, що еквівалентно 434 340,80 грн та 23 665,78 грн, судового збору 1700,00 грн, за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120,00 грн;
- ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2013 року у справі № 727/5874/13-ц про заміну публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-Інвестиційний банк» правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» у виконавчому провадженні № 31427970 з виконання виконавчого листа № 2-90/2011, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 14 лютого 2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Промінвестбанк» боргу;
- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 108550674 від 21 грудня 2017 року відповідно до якого ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року у справі № 629/2263/17;
- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 108591322 від 21 грудня 2017 року відповідно до якого ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року у справі № 629/2263/17;
- довіреність від 04 вересня 2018 року, яка видана ОСОБА_1 , якою уповноважив зокрема, і ОСОБА_2 , управляти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві приватної власності майном: квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .
- копію постанови Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 725/6951/18, якою залишено без зміно постанову Чернівецького апеляційного суду від 19 вересня 2019 року, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково, задоволено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» за договором між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», та ОСОБА_2 кредиту від 03 травня 2006 року №1031 в розмірі 104753,09 доларів США, що складаються з кредиту в сумі 45224,00 долари США, відсотків в сумі 59529,09 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення (магазин) загальною площею 158,3 кв. м, який знаходяться в житловому будинку АДРЕСА_4 у спосіб проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;
- заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» про відкриття виконавчого провадження, яке отримано приватним виконавцем 19 червня 2020 року, за виконавчим листом № 2-90/2011 виданого 14 лютого 2012 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 1031 від 03 травня 2006 року із змінами № 1607 від 24 вересня 2008 року у розмірі 54 846,55 доларів СІНА, що еквівалентно 434 340,80 грн та 23 665,78 грн, судовий збір 1700,00 грн, за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120,00 грн;
- технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_5 від 28 жовтня 2020 року;
- висновок щодо технічної можливості об`єднання об`єкта нерухомого майна № 15/11 від 20 листопада 2020 року, наданий ДП «Буковинська управляюча компанія» Бюро технічної інвентаризації, видане ОСОБА_1 про те, що технічна характеристика квартири АДРЕСА_3 та технічна характеристика квартири АДРЕСА_2 . Загальна та житлова площі будинку змінилась за рахунок врахування площі підвалу, врахування площ сходових кліток та незначного перепланування, яке не потребує здачі в експлуатацію. склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси домоволодіння літ. А загальною площею 182,3 кв м, у тому числі житловою площею 103,5 кв м, гараж літ. Б, альтанка літ. В, огорожа № 1-3, замощення І за адресою: АДРЕСА_5 . За технічними характеристиками об`єкт може бути об`єднано;
- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 253429343 від 20 квітня 2021 року відповідно до якого ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який складається з двоповерхового будинку літ. А, загальною площею 182,3 кв м, житловою площею 103,5 кв м, гараж літ. Б, альтанка літ. В, огорожа № 1-3, замощення І за адресою: АДРЕСА_5 , дата державної реєстрації 21 грудня 2020 року; підстава для державної реєстрації: витяг з ДРРПННМ про реєстрацію права власності, серія та номер: 108550674, виданий 21 грудня 2017 року, видавник: Чернівецька міська рада; витяг з ДРРПННМ про реєстрацію права власності, серія та номер: 108591322, виданий 21 грудня 2017 року, видавник: Чернівецька міська рада; висновок щодо технічної можливості об`єднання об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 15/11, виданий 20 листопада 2020 року, видавник: ДП «Буковинська управляюча компанія» Бюро технічної інвентаризації; рішення суду, серія та номер: справа №629/2263/17, виданий 30 жовтня 2017 року, видавник: Лозівський міськрайонний суд Харківської області; відомості з ДЗК, серія та номер: 31832500, виданий 21 грудня 2020 року, видавник: Державний земельний кадастр; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЧВ161210309547, видавник: Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Документ отримано з ЄРД; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 18 січня 2021 року, видавник: ДП «Буковинська управляюча компанія»;
- лист приватного виконавця № 54578 від 07 серпня 2024 року, в якому зазначено, що на виконанні перебуває виконавче провадження АСВП № 62385992 з примусового виконання виконавчого листа № 2-90/2011 виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта майна боржнику на праві власності належить наступне нерухоме майно, а саме: квартира. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; квартира. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 . 12 липня 2024 року приватним виконавцем проведено опис вищевказаного нерухомого майна. 05 серпня 2024 року боржник ОСОБА_2 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження АСВП №62385992 повідомила, що квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_2 на праві власності їй не належать та надала наступні документи: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 253429343 від 20 квітня 2021 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 108550674 від 21 грудня 2017 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 108591322 від 21 грудня 2017 року. Згідно вищевказаних документів описане приватним виконавцем майно належить на праві власності ОСОБА_1 ;
- повідомлення голови правління ГБК-11, в якому зазначено про те, що у власності або користуванні ОСОБА_2 на дату надання цієї відповіді не перебуває жодного нерухомого об?єкту, який має відношення до гаражно-будівельного кооперативу № 11. Серед числа власників та користувачів приміщень та інших об?єктів нерухомого майна гаражно-будівельного кооперативу №11 така особа як ОСОБА_2 ніколи не значилась, в тому числі і за період 2004-2017 роки. У власності або користуванні ОСОБА_1 на дату надання цієї відповіді не перебуває жодного нерухомого об?єкту, який має відношення до гаражно-будівельного кооперативу № 11. Серед числа власників та користувачів приміщень та інших об?єктів нерухомого майна гаражно-будівельного кооперативу № 11 така особа як ОСОБА_1 ніколи не значився, в тому числі і за період 2004-2017 роки. Зазначено, що в межах гаражно-будівельного кооперативу №11, не існує нежитлового приміщення літ. «Б» або нежитлове приміщення літ. «Б» перебуває у власності іншої особи, а не ОСОБА_2 або ОСОБА_1 відомості про власника надати у відповіді не можливо, так як це є конфіденційною інформацією і така не може бути надана без згоди власника. Керівні органи кооперативу не обізнані про існування рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.10.2017 року по справі № 629/2263/17. Вперше про таке рішення стало відомо з адвокатського запиту. Жодної додаткової інформації про вказане рішення надати неможливо через відсутність такої;
- інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 384922199 від 30 червня 2024 року, відповідно до якої 09 червня 2016 року зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 34673875 виданий 07 червня 2016 року чернівецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судами норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 520/17947/18, від 30 листопада 2021 року у справі № 2-5969/11, від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13, від 14 серпня 2024 року у справі № 504/112/22, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також підставою касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 вказує порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, оскільки суди необґрунтовано відхилили клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 слід закрити.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо оскарження постанови апеляційного суду по суті спору

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (частина перша статті 196 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є:
1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;
2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;
3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;
4) вирішення відводів;
5) визначення порядку розгляду справи;
6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з положеннями частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема: вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права та обов`язки ТОВ «Кредитні ініціативи», яке не було залучено до розгляду справи судом, оскільки було визнано право власності на майно, яке перебувало під арештом, з метою забезпечення виконання зобов`язань перед зазначеним кредитором.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не є особою, яка мала право оскаржувати рішення суду першої інстанції у цій справі, оскільки воно не стосувалося його прав і обов`язків, а ТОВ «Кредитні ініціативи» не був обтяжувачем спірного майна, є безпідставними та спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами.

Так, апеляційний суд правильно послався на відомості з Державного реєстру речових прав, згідно яких 09 червня 2016 року зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 34673875, виданий 07 червня 2016 року Чернівецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. З огляду на відомостей АСВП, стягувачем у виконавчому проваджені № 50792944 було Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

На час апеляційного перегляду справи виконавче провадження № 62385992 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2011 року у справі № 2-90/11 не було закінчено, тобто зазначене рішення суду не виконано.

Про наявність невиконаного судового рішення ОСОБА_2 було достеменно відомо, що також нею не спростовувалося.

Судом першої інстанції не враховано, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. При цьому, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом, а ОСОБА_2 його визнала.

По своїй суті застосування конструкції позову про визнання права власності у зв`язку із неповерненням грошових коштів за розпискою всупереч її призначенню та/або на шкоду кредитору є нерозумним та недопустимим. При цьому, у разі використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню та/або на шкоду кредитору, а для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу, судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора.

Отже, суд першої інстанції не врахував, що визнання права власності у зв`язку із невиконанням боргового зобов`язання не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення. Боржник, проти якої ухвалене судове рішення про стягнення боргу ще у 2011 році, за встановлених обставин, діяла очевидно недобросовісно та зловживала правами стосовно кредитора, оскільки перехід права на майно порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що сторони у справі зловживали матеріальним правом для уникнення примусового виконання зобов`язань ОСОБА_2 , зокрема, і рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2011 року у справі № 2-90/11.

Суд апеляційної інстанції правильно встановив, що оскаржене рішення місцевого суду безпосередньо впливає на права та інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи», як стягувача (кредитора) за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2011 року у справі № 2-90/11, так як перешкоджає примусовому виконанню рішення суду шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_2 .
У справі очевидно, що учасники цивільних відносин (сторони договору позики) цивільно-правовий інструментарій (договори позики) використовували для ухилення від повернення боргу ОСОБА_2 за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2011 року у справі № 2-90/11.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, оцінивши дії сторін щодо визнання права власності у зв`язку із невиконанням боргового зобов`язання як недобросовісні, спрямовані на порушення прав та законних інтересів ТОВ «Кредитні ініціативи» й ухилення від повернення боргу за рішенням суду, що свідчить про наявність обставин, визначених частиною другою статті 13 ЦК України, неправомірна мета та недобросовісна поведінка позбавляють сторону права посилатися на такі обставини як на підставу та умови надання захисту судом, врахувавши, що рішенням районного суду вирішено питання про права та обов`язки ТОВ «Кредитні ініціативи», дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не заслуговують на увагу й посилання заявника на те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Білоцерковець Ю. С., який не мав повноважень на ведення справи.

Вказані доводи також були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, з висновками якого погоджується і Верховний Суд.

Апеляційний суд зазначив, що для представлення інтересів ТОВ «Кредитні ініціативи» адвокатом Білоцерковець Ю. С., зокрема, було надано ордер на надання правничої допомоги серії АО № 1140084 від 27 серпня 2024 року, копії договору про надання правничої допомоги від 01 листопада 2023 року, договору про внесення змін від 24 вересня 2024 року № 1 до договору про надання правничої допомоги, які укладені від імені ТОВ «Кредитні ініціативи» в особі керівника Конька А. О. та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що керівником ТОВ «Кредитні ініціативи» є Конько А. О.

Вказані документи були подані за допомогою системи «Електронний суд» та скріплені електронним підписом, отже, належно оформлені, що відповідає висновку Верховного Суду від 06 листопада 2024 року у справі № 483/346/24 (провадження № 61-13383св24).

Зазначені документи відповідно до вимог частини четвертої статті 62 ЦПК України підтверджують повноваження адвоката Білоцерковець Ю. С., як представника ТОВ «Кредитні ініціативи».

Посилання Дорошенка О. О. на те, що представник товариства діє на підставі довіреності від 01 листопада 2023 року № 234254 є безпідставними, оскільки адвокат Білоцерковець Ю. С. представляв інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи» у цій справі на підставі відповідного ордеру, а не на підставі довіреності, що узгоджується з вимогами частини четвертої статті 62 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги, до уваги Верховним Судом не беруться, оскільки стосуються суті спору та процесуального порядку розгляду справи, а у задоволенні позову було відмовлено через незалучення до розгляду справи особи, інтересів якої стосується спір, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість постанови не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Щодо оскарження окремої ухвали апеляційного суду 

Відповідно до частини дев`ятої статті 262 ЦПК Україниокрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. 

Вивчивши доводи касаційної скарги ОСОБА_2 , дослідивши зміст окремої ухвали Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року, відповідно до якої повідомлено Вищу раду правосуддя про порушення вимог закону, виявлені 
під час розгляду справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року в складі судді Попова О. Г. у справі 
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу шляхом визнання права власності на нерухоме майно, Верховний Суд дійшов висновку, що окрема ухвала не стосується ОСОБА_2 , а тому вона не є особою, яка може її оскаржувати, а Верховний Суд не в праві надавати правову оцінку цьому судовому рішенню за касаційною скаргою зазначеної особи. 

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на окрему ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року слід закрити, так як оскаржена особою, якої вона не стосується.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року залишити без змін.

Касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на окрему ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  Судді:	Д. Д. Луспеник  І. Ю. Гулейков  Г. В. Коломієць  Р. А. Лідовець  Ю. В. Черняк