Справа № 362/2874/26 
Провадження № 1-кп/362/484/26 
ВИРОК
Іменем України
07.04.2026 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12026116140000023 від 16.02.2026, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Орлівка Ясинуватського району Донецької області, українець, громадянин України, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
в с т а н о в и в:
Відповідно до ч. 3 ст. 381 КПК України, дане провадження щодо кримінального проступку здійснено згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України з урахуванням положень § 1 Глави 30 Розділу IV КПК України.
16.02.2026 близько 08:30 год. ОСОБА_3 перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з особистих мотивів, достовірно знаючи, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 14.07.2022 є підробленим та встановленому законодавством порядку йому не видавалось, реалізуючи свій умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу, надав працівникам вказаного ТЦК та СП у кабінеті № 102 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 14.07.2022, яке нібито видане ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі якого він нібито перебував на військовому обліку, чим вчинив використання завідомо підробленого документа. Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 № 13/1308 від 12.03.2026 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на військовому обліку у вказаному ІНФОРМАЦІЯ_3 з питань взяття на військовий облік не звертався, заяв про видачу тимчасового посвідчення військовозобов`язаного не подавав.
Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, що підписано прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.
Із заяви обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Також у вказаній заяві, що підписана у присутності захисника ОСОБА_4 зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, згідний на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а також те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувачений не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, у відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є кримінальним проступком, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, виключно з позитивними характеристиками за місцем проживання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.
Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого кримінального проступку, особи винного, щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах інкримінованої санкції статті у виді штрафу, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті. 
Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадження відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 302, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази після набрання вироком законної сили: посвідчення військовозобов`язаного видане на імя ОСОБА_3 , № 4/3560 видане начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_6 від 14.07.2022, яке знаходяться при матеріалах кримінального провадження – залишити там же.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області, окрім оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1