Справа № 635/9281/24
Провадження № 2/635/1079/2026

РІШЕННЯ
ЗАОЧНЕ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2026 року сел.. Покотилівка Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Бондаренка І.Е.
за участю секретаря судового засідання Козлюк Е.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В:

I. ПРОЦЕДУРА

Позов подано до суду 26.08.2024 року через підсистему електронного обміну документами судової влади.
У матеріалах справи наявні:
заява позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів (датована 10.01.2025 року);

заява представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення (датована 16.01.2025 року), із посиланням на призначення судового засідання на 22.01.2025 року о 08 год. 30 хв.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, відзивів на позов не подали, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд окремо зауважує, що ця категорія спорів за своєю природою та за процесуальними правилами розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, де вирішальне значення має повнота та якість доказової бази, поданої сторонами у встановлені строки. Позивач, ініціюючи звернення до суду, несе обов`язок подати всі наявні у нього докази, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Суд розглядає справу на засадах змагальності й не підміняє сторони у виконанні їх обов`язку доказування: суд оцінює надані докази, але не формує доказову базу замість професійного позивача і не "доповнює" матеріали справи підказками про те, яких документів бракує для доведення вимог. Водночас суд застосовує імперативні норми матеріального права з власної ініціативи для забезпечення реальності прав сторін, у тому числі слабшої сторони правовідносин, але така активність стосується права і оцінки наданого, а не збирання доказів замість сторону.

З огляду на викладене, суд ухвалює заочне рішення за наявними у справі матеріалами.

II. ФАКТИ

Первинні правовідносини кредитування.
18.05.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 25 000 грн. 00 коп. на строк з 18.05.2007 року до 16.05.2008 року, зі сплатою процентів 28 відсотків річних та погодженим графіком погашення.

Забезпечення виконання зобов`язань.
18.05.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 3, яким поручитель забезпечив виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № 4; у договорі передбачено відповідальність поручителя за виконання забезпечених зобов`язань.

Наявність судового стягнення та виконавчого провадження.
З наданих матеріалів вбачається, що на виконанні перебувало виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2518/09, виданого 02.12.2009 року Харківським районним судом Харківської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку:

20 474 грн. 98 коп. заборгованості,

204 грн. 74 коп. судових витрат,
30 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення,
усього 20 709 грн. 72 коп.

Постановою державного виконавця від 16.07.2024 року виконавче провадження № НОМЕР_4 закінчено у зв`язку з фактичним виконанням; залишок нестягненої суми визначено як 0 грн. 00 коп.

Поточні позовні вимоги.
Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів інфляційні втрати та три відсотки річних, нараховані у зв`язку з тривалим невиконанням грошового зобов`язання, на загальну суму 8 785 грн. 65 коп., з яких:

2 333 грн. 07 коп. - три відсотки річних,
6 452 грн. 58 коп. - інфляційні втрати,
за період з 12.03.2017 року до 23.02.2022 року.

На підтвердження розміру заявлених сум надано розрахунок, оформлений банком, із таблицями нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Також надано платіжний документ про сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

III. ПРАВО.

Суд самостійно кваліфікує спірні правовідносини як такі, що виникли з грошового зобов`язання між професійним кредитором та фізичними особами і трансформувалися у зобов`язання з виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 6, ч. 2 ст. 627, ч. 3 ст. 1054 ЦК України свобода договору обмежується імперативними нормами закону, а у кредитних правовідносинах вирішальне значення мають доведеність та визначеність умов зобов`язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Суд враховує, що відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, має компенсаційний характер, застосовується за сам факт прострочення грошового зобов`язання та не ставиться у залежність від вини боржника.

Водночас застосування цієї норми вимагає встановлення конкретного періоду прострочення та чіткої, перевірюваної бази нарахування.

Під час розгляду справи суд також виходить з принципів захисту слабшої сторони у зобов`язанні та стандартів справедливого балансу інтересів сторін, які випливають зі ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 415 Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом.

Процесуальні питання доказування та розподілу судових витрат регулюються ст. 12, 81, 141 ЦПК України.

IV. ОЦІНКА СУДУ.

Суд свідомий, що за загальним змістом позовної заяви та наданих пояснень інколи може скластися первинне враження про наявність підстав для задоволення позову. Проте суд не забезпечує стороні позитивного результату і не підміняє доказування припущеннями. Навіть коли "на перший погляд" вимога виглядає обґрунтованою, рішення може ґрунтуватися лише на належних, допустимих і достатніх доказах, які дозволяють відтворити підстави та розмір заявлених сум без здогадів. Надання додаткового часу для виправлення прогалин є процесуальним винятком і не може перетворюватися на механізм фактичного доопрацювання справи за професійного позивача; у разі відсутності ключових доказових ланок суд фіксує недоведеність вимог та застосовує наслідки, передбачені законом.

1. Предмет доказування у цій справі.

Позов заявлено не про стягнення заборгованості за кредитним договором як такої, а про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання, яке випливало із судового стягнення та виконувалося у виконавчому провадженні.

Отже, для задоволення таких вимог позивач повинен надати суду докази, які дозволяють перевірити:

існування грошового зобов`язання у визначеному розмірі;

період, упродовж якого зобов`язання залишалося невиконаним або виконаним частково;

розмір боргу (залишку боргу), на який здійснювалося нарахування у кожному відрізку часу;

відтворюваний та перевірюваний розрахунок заявлених сум.

2. Доведеність існування зобов`язання і факту виконання.

З наданих матеріалів суд встановлює, що:

у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 підлягала примусовому виконанню вимога про стягнення солідарно з відповідачів 20 709 грн. 72 коп. на користь банку;

16.07.2024 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням, залишок визначено як 0 грн. 00 коп.

Ці обставини підтверджують сам факт існування грошового зобов`язання у формі виконавчого документа та факт його остаточного виконання у 2024 році.

3. Перевірюваність розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Позивач надав розрахунок, у якому нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат здійснено за період з 12.03.2017 року до 23.02.2022 року.

Однак суд звертає увагу на принципову вимогу до такого розрахунку: він має бути не лише поданий, а й пояснений у своїй базі, щоб суд міг відтворити кожну складову без здогадів.

У наданому розрахунку як база для нарахувань використано суми 16 462 грн. 19 коп. та 15 111 грн. 02 коп. (у різні відтинки часу). Водночас із матеріалів виконавчого провадження, що подані суду, випливає загальна сума стягнення за виконавчим документом 20 709 грн. 72 коп..

Позивач не надав документів, які пояснюють різницю між сумою за виконавчим документом та базовими сумами розрахунку, зокрема:

відомостей виконавчого провадження або платіжних документів про часткові виконання, які б обґрунтовували зміну бази нарахування у часі;

документів, що чітко визначають, яка саме частина суми за виконавчим документом вважалася невиконаною у кожний проміжок заявленого періоду;

облікових документів, які узгоджують розрахунок із фактичним рухом виконання зобов`язання.

За відсутності таких підтверджень суд не може встановити, що нарахування здійснено саме на ту суму боргу, яка реально залишалася невиконаною у відповідні дні та місяці. Інакше кажучи, наданий розрахунок у цій частині не є відтворюваним і перевірюваним - а це означає, що вимоги у заявленому розмірі не доведені належними та допустимими доказами у розумінні ст. 12 та ст. 81 ЦПК України.

4. Оцінка у контексті відповідального кредитування та балансу інтересів.

Суд окремо враховує, що у спорах між професійним кредитором і фізичною особою діє підвищений стандарт прозорості та доказової дисципліни кредитора. Відповідальне кредитування - це практичний обов`язок зберігати та подавати такі документи і такі розрахунки, які дозволяють суду перевірити заявлені суми без припущень.

Коли кредитор просить стягнути додаткові грошові суми понад те, що вже пройшло шлях судового стягнення і примусового виконання, суд не має права підміняти доказування арифметичними здогадками. Імперативні гарантії споживача та баланс інтересів не допускають, щоб слабша сторона несла ризик нечіткого обліку або неповного документування з боку професійного кредитора.

5. Висновок щодо доведеності позову.

Суд визнає доведеними: факт існування грошового зобов`язання за виконавчим документом та факт його остаточного виконання 16.07.2024 року.

Водночас суд не може визнати доведеними: базу нарахування та її зміну у часі, які є ключовими для правильного визначення інфляційних втрат і трьох відсотків річних саме у заявленому розмірі за період з 12.03.2017 року до 23.02.2022 року.

За таких обставин позовні вимоги у заявленому розмірі не підлягають задоволенню.

V. ВИСНОВКИ.

Суд виходить з того, що відповідальне кредитування і належний комплаєнс професійного кредитора проявляються у здатності подати суду чіткі та перевірювані документи і розрахунки. У цій справі банк підтвердив сам факт існування та виконання грошового зобов`язання за виконавчим документом, однак не підтвердив доказами ті вихідні суми, на які нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних, і не пояснив зміну бази нарахувань у часі. За відсутності цієї ключової ланки заявлені до стягнення суми у розмірі 8 785 грн. 65 коп. є недоведеними. 
Суд не обмежував позивача у праві подати докази, однак суд не може перетворювати розгляд справи на послідовні спроби виправити прогалини, які мали бути усунуті до звернення до суду. За відсутності підстав відступати від загальних правил подання доказів у спрощеному провадженні суд вирішує справу за наявними матеріалами; ризик неповноти доказової бази несе сторона, яка заявляє вимогу.

VI. СУДОВІ ВИТРАТИ.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. залишається за позивачем відповідно до ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати не заявлені та не підтверджені.

Керуючись статтями 6, 625, 627, 1054 ЦК України, статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів», статтею 415 Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, статтями 12, 81, 141 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у сумі 8 785 грн. 65 коп. - відмовити.

Судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп. - залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги у строк та порядку, встановлених ЦПК України.
Реквізити сторін:

Позивач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК»
Місцезнаходження: вул. Космічна, буд. 20, м. Харків, 61165.
Код за ЄДРПОУ: 23697280.
Відповідач 1: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 
Адреса: АДРЕСА_1 .
Телефон: НОМЕР_1 .
РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач 2: ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 
Адреса: АДРЕСА_1 .
РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: І.Е. Бондаренко