Справа № 420/38005/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області (вул.Набережна,87-а, с.Красносілка, Одеська область, 67560) про визнання протиправним та скасування повідомлення,- 

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області за результатом якого позивач просить: 
визнати протиправним та скасувати повідомлення Управління архітектури та містобудування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області про відмову ОСОБА_2 в наданні будівельного паспорта, прийнятого за заявою від 16.10.2025 року за №AM01:4842-1514-1499-0046 (повідомлення про відмову в наданні будівельного паспорту реєстраційний номер документу в ЄДЄССБ: ВР01:5216-3372-0343-1175, номер повідомлення: А3745216337195042565 від 17.10.2025) у наданні будівельного паспорту за пунктом 2.4. Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 103 від 05.11.2011, а саме: схема намірів забудови земельної ділянки не відповідає генеральному плану с. Ілічанка Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області поєднаному з ДПТ. Відповідно до ДПТ на території де розміщена земельна ділянка запроектовано дитячий садок;
зобов`язати Управління архітектури та містобудування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області розглянути заяву від 16.10.2025 року за №AM01:4842-1514-1499-0046 ОСОБА_3 про видачу їй будівельного паспорту на забудову земельної ділянки загальною площею 0,0760 га, що знаходиться: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 5122782600:01:002:4494, цільове призначення земельної ділянки — для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) , вирішити її з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
В обґрунтування позовних вимог у заявах по суті позивач посилається на те, що відповідачем їй як власнику земельної ділянки протиправно відмовлено у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки кадастровий номер: 5122782600:01:002:4494 на об`єкт будівництва: нове будівництво індивідуального садибного житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).
Від відповідача відзив не надходив ухвала про відкриття провадження доставлена до електронного кабінету 20.11.2025 року.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини. 
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала у власність за договором купівлю -продажу реєстраційний номер 407 від 26 квітня 2023 року , посвідченого приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області земельну ділянку загальною площею 0,0760 га, у тому числі пасовища: 0,0760 га, що знаходиться: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 5122782600:01:002:4494, цільове призначення земельної ділянки — для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Право власності на вищевказану земельну ділянку за ОСОБА_1 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав за № 50057695 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Драгой Наталею Іллівною, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 67350695 від 26.04.2023.
16.10.2025 року позивач як власниця земельної ділянки через цифровий сервіс «Дія» звернулася до відділу містобудування та архітектури Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області із заявою №AM01:4842-1514-1499-0046 щодо отримання будівельного паспорту для будівництва садибного будинку ( АДРЕСА_2 . 
До заяви було надано: Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Договір купівлі-продажу № 407 від 26 квітня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Драгой Н.І., Витяг з Державного реєстру речових прав, наміри забудови к/№ 5122782600:01:002:4494 з ескізами.
Проте повідомленням начальника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Красносільської сільської ради повідомлено позивачу, що відповідач відмовляє в наданні будівельного паспорта забудови земельної ділянки відповідно до пункту 2.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 103 від 05.07.2011, а саме: Невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Обґрунтування підстави для другого пункта: Відповідно до п. 2.1. «Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки» затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 року № 103, будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову. Відповідно до п. 1.4. розроблення будівельного паспорта здійснюється відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні. Розглянувши надані документи, проінформовано, що ескізи номерів забудови земельної ділянки не відповідають генеральному плану с. Ілічанка Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області поєднаному з ДПТ, викопіювання додається. Генеральним планом на вказаній території запроектовано дитячий садок. Керуючись п. 2.4 «Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», відділ містобудування та архітектури Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області повернув наданий позивачем пакет документів.
Вважаючи відмову протиправною позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.
Надаючи юридичну оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з положеннями статей 5, 78, 91, 154 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на принципах невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення гарантій прав на землю, тощо.
Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження.
Згідно з вимогами частини першої статті 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Аналізуючи наведене можна дійти висновку, що обов`язковою умовою користування земельною ділянкою є її використання за цільовим призначенням, а втручання, в тому числі, органів місцевого самоврядування в таке користування, забороняється.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів установлені Законом України від 17.02.2011 №3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон №3038-VI).
Положеннями статті 8 Закону №3038-VI передбачено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.
Частиною першою статті 16 вказаного Закону закріплено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
Зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим у межах такої зони.
Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства (частина друга статті 24 Закону №3038-VI).
Таким чином, норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" також передбачають обов`язковість використання земельної ділянки за її цільовим призначенням навіть в разі встановлення нового функціонального призначення, якщо це відбулося вже після набуття права власності на землю.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 21.02.2022 у справі №826/1732/18.
Відповідно до змісту статті 29 Закону №3038-VI підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є, в тому числі, невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.
Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.
Як вбачається з Управління архітектури та містобудування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області про відмову ОСОБА_2 в наданні будівельного паспорта, прийнятого за заявою від 16.10.2025 року за №AM01:4842-1514-1499-0046 ескізи номерів забудови земельної ділянки не відповідають генеральному плану с. Ілічанка Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області поєднаному з ДПТ, викопіювання додається. Генеральним планом на вказаній території запроектовано дитячий садок.
Верховний Суд у постанові від 02.12.2021 у справі №640/23893/19 вже звертав увагу на той факт, що "цільове призначення земельної ділянки (категорія земель та певний вид використання земельної ділянки в межах відповідної категорії земель)" в розумінні Земельного кодексу України та "функціональне призначення території" в розумінні Генерального плану, як містобудівної документації, розробленої відповідно до містобудівного законодавства та державних будівельних норм, не є тотожними і однорідними поняттями в регулюванні земельних правовідносин, оскільки в межах певної функціональної території населеного пункту, визначеної містобудівною документацією, зокрема Генеральним планом, можуть бути різні цільові призначення земельних ділянок.
Так, стаття 1 Закону України від 22.05.2003 №858-IV "Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки", згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.
Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.
Згідно зі змістом статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.
Таким чином, кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.
Частиною першою статті 193 Земельного кодексу України встановлено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Отже, відомості щодо цільового призначення земельної ділянки, відповідно до приписів вищевказаних правових норм, відображаються у державному земельному кадастрі.
Цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 5122782600:01:002:4494 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), власником є позивач. 
Згідно із положеннями статті 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.
Оскільки земельна ділянка, яка належить позивачу на праві власності, за цільовим призначенням відноситься до земель житлової та громадської забудови, вона може використовуватись для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Згідно із статтею 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Отже, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, про що також зазначає Верховний Суд у постановах від 09.02.2023 у справі №1540/3905/18, від 04.07.2023 у справі №280/12008/21.
Оскільки, земельна ділянка перебуває у власності позивача, а її цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тому вказана земельна ділянка може бути використана для будівництва на ній житлового будинку.
Крім того, суд звертає увагу, що Генеральним планом визначається планувальна довгострокова стратегія розвитку населеного пункту, однак положення закону не містять чіткого визначення поняття та змісту функціонального призначення території.
При цьому, положення Закону №3038-VI, Цивільного кодексу України, відповідно до яких забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства, а власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, мають вищу юридичну, ніж рішення про затвердження Генерального плану та плану зонування його територій.
Відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Таким чином, вирішуючи цей спір, належить застосовувати положення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Цивільного кодексу України, як актів вищої юридичної сили.
Аналогічна правова позиція вже висловлювалась Верховним Судом у постанові від 23.11.2021 у справі №815/1373/18.
За таких обставин, дії відповідача щодо відмови у видачі позивачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки загальною площею 0,0760 га, що знаходиться: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 5122782600:01:002:4494, цільове призначення земельної ділянки — для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є протиправними.
Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Таким чином, найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 16.10.2025 року за №AM01:4842-1514-1499-0046 ОСОБА_3 про видачу їй будівельного паспорту на забудову земельної ділянки загальною площею 0,0760 га, що знаходиться: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 5122782600:01:002:4494, цільове призначення земельної ділянки — для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) , вирішити її з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Враховуючи викладене, позовні вимоги необхідно задовольнити.
У зв`язку з задоволенням позовних вимог відповідно сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області (вул.Набережна,87-а, с.Красносілка, Одеська область, 67560) про визнання протиправним та скасування повідомлення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати повідомлення Управління архітектури та містобудування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області про відмову ОСОБА_2 в наданні будівельного паспорта, прийнятого за заявою від 16.10.2025 року за №AM01:4842-1514-1499-0046 (повідомлення про відмову в наданні будівельного паспорту реєстраційний номер документу в ЄДЄССБ: ВР01:5216-3372-0343-1175, номер повідомлення: А3745216337195042565 від 17.10.2025) у наданні будівельного паспорту за пунктом 2.4. Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 103 від 05.11.2011, а саме: схема намірів забудови земельної ділянки не відповідає генеральному плану с. Ілічанка Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області поєднаному з ДПТ. Відповідно до ДПТ на території де розміщена земельна ділянка запроектовано дитячий садок.
Зобов`язати Управління архітектури та містобудування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області (вул. Набережна, буд.87,а, с. Красносілка, Одеський район, 67560, ЄДРПОУ 04379657) повторно розглянути заяву від 16.10.2025 року за №AM01:4842-1514-1499-0046 ОСОБА_3 про видачу їй будівельного паспорту на забудову земельної ділянки загальною площею 0,0760 га, що знаходиться: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 5122782600:01:002:4494, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) , вирішити її з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління архітектури та містобудування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області (вул. Набережна, буд.87,а, с. Красносілка, Одеський район, 67560, ЄДРПОУ 04379657) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн..20 коп.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.
Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України. 

Суддя К.С. Єфіменко