Справа № 127/15396/25
Провадження № 2-др/127/36/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.04.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючої судді Бессараб Н.М.,
при секретарі Гондарук В.В.,
з участю відповідача-позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи: Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2026 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_3 , присуджених з неї на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2024 у справі №127/4673/24. Звільнено з 01.03.2025 ОСОБА_3 від сплати заборгованості по аліментах, які стягуються з неї на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2024 у справі №127/4673/24. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи: Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.
25.03.2026 до суду звернулася представник позивача-відповідача ОСОБА_3 – адвокат Сінкевич Л.О. із заявою про ухвалення додаткового рішення по даній справі щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат на оплату послуг адвоката в сумі 22000 грн., просила розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення провести у її відсутність та відсутність її довірительки ОСОБА_3 . Крім того, на адресу суду надійшли заперечення,які мотивовані тим, що  ОСОБА_3 не погоджується із доводами ОСОБА_1 щодо зменшення понесених нею витрат, оскільки єдиним аргументом, на який посилається ОСОБА_1 як на підставу для відмови у стягненні судових витрат слугує його майновий стан та незрозумілий для нього порядок оплати гонорару адвоката за укладеним договором. Разом з тим, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката до заяви про ухвалення додаткового рішення додано договір, розрахунок та платіжні документи про оплату послуг за договором.Окремої уваги заслуговує той факт, що конструкція ст. 137 ЦПК України сформована таким чином, що суд не має право на самостійне зменшення витрат на адвоката, якщо інша сторона не заявила клопотання про їх зменшення, в якому вона має довести їх неспівмірність. Однак, як вбачається з поданої заяви, ОСОБА_1 просить суд відмовити у задоволенні заяви про стягнення додаткових витрат в повному обсязі, а не зменшити їх.
Відповідач-позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Чуприна О.М. в судовому засіданні просили відмовити в стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу з підстав, зазначених у запереченнях. Заперечення мотивовані тим, що як вбачається з документів доданих до заяви про ухвалення додаткового рішення, вимоги про стягнення коштів за надання правничої допомоги обґрунтовані: копією договору про надання правничої допомоги від 13.05.2025, що діє до 13.05.2026 (п.3.1 Договору), розрахунком витрат на правничу допомогу, копіями квитанцій. За змістом договору про надання правничої допомоги укладеному між ОСОБА_3 та адвокатом Сінкевич Л.О. передбачено, що гонорар адвоката складається з 11000 грн. - обов`язкового платежу до підписання договору та 11000 грн. - гонорар успіху, який виплачується при досягненні позитивного результату. Обов`язковий платіж до підписання договору, згідно зі змістом п. 4.2.1 Договору не передбачає, що дані кошти внесені для компенсації витрат адвоката з питань надання правничої допомоги. Тобто мета внесення коштів в сумі 11000,00 грн. є незрозумілою та конкретно не визначеною, що дає підстави вважати, що кошти в сумі 11000,00 грн. не є сумою оплати надання правової допомоги та фактичних витрат, необхідних для виконання договору. Ні в позовній заяві, ні в заяві про ухвалення додаткового рішення не обґрунтована сплата «гонорару успіху» під час розгляду даної справи, тому вважає, що кошти в сумі 11000,00 грн., які відповідно до п.4.2.2 Договору від 13.05.2025 є «гонораром успіху» не підлягають до стягнення. Як вбачається з розділу 4 Договору від 13.05.2026 сторони домовились, що Клієнт оплачу адвокату до підписання договору 11000,00 грн. та 11000,00 - гонорар успіху, що свідчить про те, що сторони домовились про внесення коштів у фіксованій сумі. На протязі дії договору зміни в нього не вносились жодною з сторін. Однак, як вбачається з розрахунку витрат на правничу допомогу згідно Договору про надання правничої допомоги б/н від 13.05.2025 здійснено з розрахунку 1375 грн. за годину праці адвоката. Тобто фіксована сума оплати послуг адвоката безпідставно розрахована в іншому порядку, який не обумовлений договором та не відповідає вимогам закону щодо внесення змін до договору. Тому з даним розрахунком погодитись неможливо і відповідно він не може стати підставою для обґрунтування рішення суду щодо стягнення на користь ОСОБА_3 витрат за надання правничої допомоги. Як вбачається з правового висновку зробленого в постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 для визначення суми відшкодування необхідно враховувати фінансовий стан обох сторін. Відповідно до довідки за №1237 від 04.11.2025 Департаменту соціальної політики Управління соціального захисту населення щомісячний дохід ОСОБА_1 становить 2653,33 грн. Дохід ОСОБА_3 за її власними поясненнями більше 10000 грн. в місяць. Враховуючи різницю в рівні матеріального забезпечення сторін вважає, що у зв`язку з тим, що фінансове забезпечення позивачки значно перевищує фінансове забезпечення ОСОБА_1 , тому дана обставина є ще однією підставою для відмови у задоволені заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу.
Представник Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до судового засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Заслухавши пояснення відповідача-позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Чуприни О.М., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує (незалежно від клопотань учасників судового розгляду): чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (як у даній справі).
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача-відповідача адвокатом Сінкевич Л.О. надано договір про надання правничої допомоги від 13.05.2025, відповідно до якого на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень. Сторони домовились, що клієнт оплачує адвокату суму гонорару наступним чином: 11000 гривень - клієнт зобов`язаний оплатити адвокату до підписання даного договору; гонорар успіху - 11000 гривень, який виплачується при досягненні позитивного результату для клієнта, а саме після постановлення судового про задоволення позовних вимог у 5-денний термін від дня прийняття рішення суду.
Позивач-відповідач  ОСОБА_3 на виконання договору про надання правничої допомоги від 13.05.2025 сплатила кошти в загальному розмірі 22000 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру від 13.05.2025 та від 24.03.2026.
У розрахунку витрат на правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги б/н від 13.05.2025 визначено надані послуги: консультації клієнта та узгодження правової позиції за первісним та зустрічним позовами, ознайомлення із наявними у клієнта документами – 2 год. (4000 грн.); підготовка позовної заяви та додатків до неї – 3 год. (5000 грн.); підготовка та подання заяви про забезпечення позову – 1 год. (2000 грн.); підготовка та подання заяви про виклик свідків – 0,5 год.; підготовка та подання відзиву на зустрічний позов – 2,5 год.; підготовка та подання заперечення на заяву щодо зупинення провадження у справі – 1 год.; участь в судових засіданнях (призначено 8 с/з, відбулось 6 с/з) – 4 год.; підготовка заяви про ухвалення додаткового судового рішення та розрахунку витрат – 2 год. (4000 грн.). Вартість наданих послуг становить 22000 грн.
Суд, проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правничої допомоги б/н від 13.05.2025, розрахунок витрат наданих позивачу-відповідачу адвокатом послуг, а також подані нею документи, вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не повністю відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.
Суд враховує, що у даній категорії справ вже сформувалася стала судова практика, що в свою чергу не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, тому суд вважає обгрунтованими витрати ОСОБА_3 на правову допомогу адвоката в розмірі 11000 грн.
Щодо стягнення гонорару успіху за ухвалене рішення на користь клієнта у розмірі 11000 грн. суд зазначає наступне.
Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як «гонорар успіху», проте суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року в справі №904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.
Відтак, враховуючи дані позиції Великої Палати Верховного Суду, клієнт і адвокат, користуючись принципом свободи договору, можуть визначити додаткові витрати між собою у вигляді гонорару успіху, проте вказаний вид гонорару не підпадає під пряме визначення адвокатських послуг та, відповідно, не може покладатися на іншу сторону (не сторону такого договору).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З урахуванням наведеного суд зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Адже вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.
Отже, винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як «гонорар успіху», за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою в розумінні статті 137 ЦПК України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат. А тому, «гонорар успіху» не є складовою витрат на професійну правничу допомогу.
За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача-позивача ОСОБА_1 відшкодування «гонорару успіху» у розмірі 11000 грн., який сплатила ОСОБА_3 на користь адвоката Сінкевич Л.О. в межах їх домовленості за умовами договору про надання правничої допомоги б/н від 13.05.2025.
Керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) грн.
У задоволенні решти суми понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката - відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення додаткового судового рішення.
Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:
Позивач-відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
Відповідач-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
Третя особа: Перший відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 15А, ЄДРПОУ 40143408.
Повне рішення суду складено 22.04.2026.
Суддя: