Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/8176/25
Провадження № 2/711/832/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Кондрацької Н.М.,
при секретарі - Мелещенко О.В.,
за участю 
представника позивача - адвоката Альховської І.Б.,
представника відповідача - адвоката Дем`яненко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову вказано, що 26.12.2019 ОСОБА_1 уклав із AT «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631327765, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором становить 272372,86 гривень. Крім того, 12.08.2022 загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 30.11.2022.
З огляду на викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 631327765 у розмірі 272372,86 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.09.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.10.2025 позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631327765 від 26.12.2019 у розмірі 272372,86 грн. та судовий збір у розмірі 3268,47 грн., а всього 275641, 33 грн.
У подальшому, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Дем`яненко К.О. звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення у справі.
Ухвалою суду від 29.12.2025 заяву про скасування заочного рішення задоволено, заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.10.2025 скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Дем`яненко К.О. 09.01.2026 до суду подано відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що 26.12.2019 ОСОБА_1 уклав із АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631327765, відповідно до умов якої банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. У подальшому, 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Відповідач звертає увагу суду на те, що він є учасником бойових дій згідно посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого 31.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 . Тож, враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та являється учасником бойових дій вважають, що на нього поширюються вимоги п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від сплати відсотків, а також те, що вказані вище норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» діяли станом на час нарахування позивачем відсотків за кредитом, а тому вимоги позивача щодо нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом вважають незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором складений самим кредитором, нічим не аргументований і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і, на думку відповідача, не є правовою підставою для стягнення указаних у ньому сум та не може слугувати доказом безспірності грошових вимог позивача. З даного розрахунку не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку відповідача, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі та коли вони були нараховані тощо. Водночас, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту, можливого його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки) тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені у розрахунку та довідці є правильними. На думку відповідача, позивач не довів належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги та розмір заборгованості, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. 
У подальшому, представником позивача за довіреністю адвокатом Альховською І.Б. 02.02.2026 до суд подано додаткові пояснення у справі, сформовані у системі «Електронний суд». У поданих поясненнях, в обґрунтування позовних вимог наводить положення цивільного законодавства та судової практики, а також вказує, що Факт укладення 26.12.2019 між сторонами кредитного договору підтверджується анкетою-заявою, яку було підписано відповідачем, зі змісту якої вбачається, що останній підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення договору між ним та банком на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці www.alfabank.ua або у разі її подальшої зміни – за іншою електронною адресою, що буде вказана в договорі. При укладенні вказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою врегульовано норми щодо договорів приєднання. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору та паспорт споживчого кредиту відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Відповідач з власної волі вступив у договірні відносини з банком і тим самим прийняв на себе передбачені кредитним договором цивільні права та взявши на себе певні обов`язки, зазначені в договорі, з вказаним терміном виконання зобов`язань. Договір було підписано позичальником добровільно, без жодного примусу, зауважень та заперечень. Користуючись кредитними коштами, відповідач підтвердив свою згоду із запропонованими умовами кредитування. Часткове виконання відповідачем умов договору свідчить про те, що позичальник був ознайомлений із умовами кредитування, порядком погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення кредитного договору. Надана банком виписка підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено також у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Щодо отримання кредитної картки та користування кредитними коштами, то виписка по картрахунку підтверджує, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення банківських операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором, З огляду на викладене, вважають, позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Альховська Ірина Богданівна, яка діє на підставі довіреності, у режимі відеоконференції підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт на картковому рахунку 200000,00 грн, яким він користувався, однак не вносив у повній мірі заборговані кошти. Станом на вересень 2022 року зафіксована заборгованість відповідача по тілу кредиту у сумі 135467,02 грн. Крім того, 25.09.2022 зафіксовано останню проплату у сумі 4000,00 грн. та відповідач припинив сплачувати кошти. Разом з тим, згідно розрахунку банку станом на 04.06.2025 ОСОБА_1 має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 52119,12 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту – 133489, 02 грн. При цьому, вважає розрахунок заборгованості таким, що підтверджує заборгованість відповідача у відображеному у ньому розмірі, підтримує доводи позовної заяви та додаткові пояснення від 02.02.2026, та просить позов задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні представник відповідача адвокат Дем`яненко К.О. позовні вимоги визнала в частині тіла кредиту та частково нарахованих відсотків. Підтримала доводи викладені у заяві про перегляд заочного рішення та відзиві на позовну заяву, які містяться у матеріалах справи. Наголосила, що відповідач є військовослужбовцем, на якого розповсюджуються пільги щодо ненарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», які просила застосувати. Також зауважила, що ними визнається лише туло кредиту у розмірі 52119,12 грн, щодо інших нарахувань та відсотків, то стороні відповідача взагалі не зрозуміло, яким чином банком здійснювалися ці нарахування.
Враховуючи думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних їм висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У судовому засіданні встановлено, що 26.12.2019 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», яке 30.11.2022 змінило назву на АТ «Сенс Банк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 12.08.2022, була укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631327765.
За умовами Кредитної угоди Банк відкрив позичальнику кредитну лінію встановлена сума якої на час укладання договору складає 37450,00 грн. (максимальна сума кредиту - 200 000 грн.) та надав кредитні кошти, а останній зобов`язався їх повернути, а також сплачувати проценти за користування кредитним коштами у розмірі 398,99 % річних та комісію, у строки, передбачені договором. 
За умовами даної Кредитної угоди погашення заборгованості за кредитом мало здійснюватись позичальником щомісячно згідно Графіку платежів, а саме: шляхом здійснення обов`язкового мінімального платежу в розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, а розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 гривень.
Починаючи з 26.12.2019 року відповідач користувався кредитними коштами, однак свої зобов`язання за Договором № 631327765 від 26.12.2019 належним чином не виконував, оскільки не сплачував достатні платежі для погашення заборгованості за вказаним договором, внаслідок чого допустив прострочення виконання грошових зобов`язань. 
Згідно деталізованого розрахунку позивача станом на 04.06.2025 за відповідачем обліковується заборгованість по кредитних зобов`язаннях на загальну суму 272 372,86 грн., з яких 133 489,02 грн - прострочене тіло кредиту, 84 611,23 грн - відсотки за користування кредитом, 52 119,12 грн - тіло кредиту, 2 153,49 грн - відсотки за прострочене тіло кредиту. 
Укладений між сторонами договір (угода) про відкриття кредитної лінії від 26.12.2019 не оспорювався та не визнавався судом недійсним.
Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також загальними положеннями про договір та зобов`язання.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.
Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Нормою частини 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту згідно договору угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631327765 від 26.12.2019, однак взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором, належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 52119,12 грн.
Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 631327765 від 26.12.2019 у розмірі 52119,12 грн.
Водночас, суд зауважує, що представник позивача у судовому засіданні не змогла обґрунтувати зазначену у розрахунку суму простроченого кредиту – 133489,02 грн., у тому числі: коли виникла саме прострочена сума тіла кредиту (дата/подія, коли була переведена у прострочену заборгованість), порядок її нарахування, що це за категорія заборгованості, тощо, з огляду на те, що у розрахунку наявна заборгованість за тілом кредиту у сумі 52119,12 грн. При цьому, представник позивача зазначила, що всі доводи та обґрунтування розміру заборгованості викладено нею у додаткових поясненнях, поданих нею до суду 02.02.2026.
Враховуючи докази, наявні у матеріалах справи вимога позивача щодо стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту у розмірі 133489,02 грн., на думку суду, не знайшла свого підтвердження та обґрунтування у судовому засіданні та не доведена належними та допустимими доказами.
Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 84611,23 грн. та відсотків за прострочене тіло кредиту – 2153,49 грн., суд зазначає наступне.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки ВЧ НОМЕР_2 № 5761 від 19.09.2025, копією військового квитка серії НОМЕР_3 та копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 31.05.2024.
При цьому суд зазначає, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам)-штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідач має статус військовослужбовця Збройних Сил України, у тому числі й у період виконання умов кредитного договору, та на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.
Враховуючи наведені положення законодавства, зважаючи на право відповідача, як військовослужбовця, на гарантоване законом надання йому відповідних пільг, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом – відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.
Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, враховуючи доводи та заперечення відповідача, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме: до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 52119,12 грн.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, оскільки позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задоволено частково на суму 52119,12 грн., що становить 19,14 % від заявлених вимог, то із ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 625,59 грн.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
у х в а л и в:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження за адресою: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150) заборгованість за кредитним договором № 631327765 від 26.12.2019 у розмірі 52119,12 грн. (тіло кредиту) та судовий збір у розмірі 625,59 грн., а всього 52744,71 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення буде складено 06.04.2026.

Головуючий:	  	Н.  М.  Кондрацька