П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7167/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К. 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
13 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Курка О. П.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив: визнати бездіяльність протиправною та зобов`язати вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.09.2025 позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1986 року по 22.02.1993 року в Московському енергетичному інституті; до страхового стажу періоду роботи з 10.01.1994 року по 28.06.1995 року; до пільгового страхового стажу за Списком №1 періодів роботи з 12.12.1996 року по 31.08.1997 року, з 01.06.2000 року по 29.08.2000 року, з 19.05.2001 року по 22.07.2001 року, з 16.05.2006 року по 07.07.2006 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1986 року по 22.02.1993 року в Московському енергетичному інституті; до страхового стажу період роботи з 10.01.1994 року по 28.06.1995 року; до пільгового страхового стажу за Списком №1 періоди роботи з 12.12.1996 року по 31.08.1997 року, з 01.06.2000 року по 29.08.2000 року, з 19.05.2001 року по 22.07.2001 року, з 16.05.2006 року по 07.07.2006 року та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням до страхового стажу вищезазначених періодів з дня її призначення, а саме з 18.02.2025 року.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) з 18.02.2025 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно п. 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пенсію ОСОБА_1 обчислено з урахуванням страхового стажу 30 років 9 місяців 29 днів (в тому числі пільгового стажу за Списком № 2 - 21 рік 2 місяці). Коефіцієнт страхового стажу становить 0,30750.
До пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 не зараховано періоди роботи з 12.12.1996 по 31.08.1997, з 01.06.2000 по 29.08.2000, з 19.05.2001 по 22.07.2001, з 16.05.2006 по 07.07.2006 згідно довідки, уточнюючої пільговий характер роботи від 03.03.2025 № 51-19/249, виданої філією «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція», оскільки відсутні накази про результати атестації робочих місць, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 інженеру-технологу та майстру цеху переробки радіоактивних відходів.
До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:
- період навчання з 01.09.1986 по 22.02.1993 в Московському енергетичному інституті згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки період навчання перевищує загальновстановлений термін (5 років) та перетинається з періодами військової служби. Крім того, згідно статті 24-1 Закону зарахування до страхового стажу періодів роботи після 01.01.1992 за межами України у республіках колишнього Союзу РСР, з якими не укладено міжнародні угоди, чинним законодавством не передбачено;
- період роботи з 10.01.1994 по 28.06.1995 згідно записів трудової книжки від 26.04.1993 НОМЕР_2 , оскільки дата прийняття на роботу та дата звільнення з роботи містять виправлення.
31.03.2025 року на адресу Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було скеровано адвокатський запит, в якому просилось надати обґрунтовані пояснення про причини не зарахування ОСОБА_1 при обчисленні пенсії вказаного вище стажу.
На адвокатський запит ГУ ПФУ в Хмельницькій області надіслало лист за №2200- 0304-8/2714, яким повідомило, що для можливості зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи, зазначених у довідці від 03.03.2025 № 51-19/249, необхідно надати накази про результати атестації робочих місць з переліком посад, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Для зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду навчання до 01.01.1992 в Московському енергетичному інституті необхідно надати довідку про навчання за денною формою із зазначенням періодів перерв та інформацією про присвоєння кваліфікації, легалізовану в установленому порядку (має містити апостиль); періоду роботи з 10.01.1994 по 28.06.1995 необхідно надати довідку про стаж, видану на підставі первинних документів та відповідну довідку про реорганізацію.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає стаття 24 Закону №1058-IV.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до пункту "д" статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII до стажу зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Водночас періоди навчання підтверджуються дипломами. Періоди навчання можуть зараховуватися до стажу роботи на підставі і записів у трудовій книжці.
Згідно з матеріалами справи до страхового стажу позивача не зараховано періоди навчання з 01.09.1986 року по 22.02.1993 року в Московському енергетичному інституті під час якого позивач був призваний на військову службу саме на 1 рік та 2 місяці в зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі.
При цьому період навчання позивача підтверджено дипломом НОМЕР_3 , записом №1 в трудовій книжці НОМЕР_4 , записом в особовій картці «Хмельницька АЕС» АТ Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».
Крім того, на підставі отриманої вищої освіти в Московському енергетичному інституті позивача прийнято в 1996 році на роботу на стратегічний об`єкт Хмельницька АЕС на посаду інженера технолога в цех з переробки радіаційних відходів і наявність спеціалізованої освіти підлягала спеціальній перевірці.
Отже, вищезазначений період навчання повинен бути зарахований до страхового стажу позивача.
Щодо незарахування періоду трудової діяльності з 10.01.1994 року по 28.06.1995 року згідно записів трудової книжки, оскільки дата прийняття на роботу та дата звільнення з роботи містять виправлення (записи №№4-5) з тих підстав, що дата прийняття на роботу та дата звільнення з роботи містять виправлення, суд зазначає наступне.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника з огляду на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637), є трудова книжка.
Положеннями пункту 3 Порядку № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 2.11 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Згідно з пунктом 2.3 Інструкції усі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення та вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відповідно до Інструкції № 162, яка діяла під час первісного заповнення трудової книжки бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок.
За приписами постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок «Про трудові книжки робітників і службовців» від 06.09.1973 №656:
- пункт 5: заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації у присутності працівника. Відомості про працівника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою;
- пункт 18: відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, порядок ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації; за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність, визначену чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, на особу не може перекладатись тягар доведення повноти та чіткості даних, що зазначені у його трудовій книжці та особа не може і не повинна нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки запис у трудову книжку вносився відповідальним працівником підприємства, де працював позивач.
Верховний Суд у Постанові від 11.05.2022 в справі № 120/1089/19а вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
Таким чином, на позивача не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки, які містить трудова книжка, позаяк такі недоліки не пов`язані із виною позивача.
Як наслідок період роботи позивача з 10.01.1994 року по 28.06.1995 року також має бути врахований до страхового стажу.
Визначаючись стосовно правомірності відмови відповідача у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком №1 періодів його роботи згідно з уточнюючою довідкою про пільговий характер роботи від 03.03.2025 року №51-19/249 слід зважити на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Як уже зазначалося вище, згідно зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог цієї статті Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 12 серпня 1993 р. №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній" (надалі-Порядок). 
Згідно п.3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Спірні періоди роботи позивача за Списком №1 з 12.12.1996 року по 31.08.1997 року, з 01.06.2000 року по 29.08.2000 року, з19.05.2001 року по 22.07.2001 року, з 16.05.2006 року по 07.07.2006 року підтверджені наступними документами:
- трудовою книжкою;
- довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній №51-19/249 від 03.01.2023 року;
- довідкою про проведення атестації робочих місць №48-25-249/8370;
- особовою карткою.
Слід звернути увагу і на той факт, що у випадку відсутності проведеної атестації, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (Справа № 520/15025/16-а).
Отже дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови позивачу у зарахуванні вищезазначених періодів навчання та трудової діяльності є протиправними.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.
Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Курко О. П.    Боровицький О. А.