Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 року Справа№200/794/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стойки В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_2 в якому просив:
визнати протиправними дії Відповідача що полягають у невиплаті Позивачу грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”;
зобов`язати Відповідача здійснити нарахування та виплату Позивачу грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що маючи, на його думку, право на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої абзацом 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 р. №153, оскільки є громадянином України з числа осіб рядового, сержантського та старшинського складу, на момент початку служби у перебував у віці до 25 років, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, отримав поранення пов`язане із Захистом Батьківщини, через свого представника звернувся із заявою до відповідача щодо отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ 153 від 11.02.2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», проте відповідач відмовив позивачу в зазначеній виплаті.
Вважаючи таку бездіяльність протипраною, оскільки, на думку позивача, він повністю відповідає критеріям постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», якою запроваджено експериментальний проект, метою якого є підвищення мотивації молоді (осіб віком до 25 років) до проходження військової служби під час воєнного стану шляхом надання значної одноразової грошової винагороди за безпосередню участь у бойових діях (або за поранення/контузію/травму, отримані під час захисту Батьківщини), позивач звернувся до суду із згаданим позовом.
Ухвалою суду від 11 лютого 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 04.11.2021 солдат ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, призваний на строкову військову службу.
Відповідно до довідки від 31.12.2025 № 25/35/10/1-7108 солдат ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України з 04.11.2021 по 27.12.2022 року.
27.12.2022 року солдат ОСОБА_1 увільнений від займаної посади та виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та всіх видів забезпечення.
Контракт з Військовою частиною НОМЕР_2 після закінчення строкової служби ОСОБА_1 не укладав та станом на 13.02.2025 військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 не проходив.
У зв`язку з цим, підстави для включення ОСОБА_1 в наказ про виплату грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», на думку відповідача, відсутні.
Відповідач зауважив, що у разі проходження позивачем служби в інших військових частинах, за наявності у нього відповідних підстав для виплати грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», позивач повинен звернутись за місцем проходження військової служби на дату набуття законної сили Постановою №153.
Таким чином, на думку відповідача, на позивача не розповсюджуються норми Постанови № 153.
Також зазначив, що Військовою частиною було надано відповідь на адвокатський запит, в якій зазначено, що ОСОБА_1 з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги до Військової частини НОМЕР_2 НГУ не звертався, відповідно рішення, щодо виплати не ухвалювалось. Втім, адвокатський запит за своєю природою, не є заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ № 153 » «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , перебував на строковій військовій службі в Національній гвардії України з 03.11.2021 у Військовій частині НОМЕР_2 з 04.11.2021 по 27.12.2022, переміщений для подальшого проходження служби до Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) Національної гвардії України, 27 грудня 2022 року, проходить строкову військову службу з 28.12.2022 у Військовій частині НОМЕР_4 .
Вказані обставини підтверджуються військовим квитком НОМЕР_5 , витягом з послужного списку від 11.07.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 проходить строкову військову службу, довідкою Військової частини НОМЕР_4 № 267 від 30.06.2023, витягом з наказу командира Військовій частині НОМЕР_2 №375 (по стройовій частині) від 27.12.2022, довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 31.12.2025 № 25/35/10/1-7108, копії яких наявні в матеріалах справи.
Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 05.04.2022 за формою Н-5 від 23.06.2022 встановлено, що 05.04.2022 під час виконання бойового завдання у ході оборони м. Рубіжне солдат ОСОБА_1 ніс службу на позиції контрольно-пропускного пункту облаштованого на об`єкті « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Приблизно о 16 годині 0 хвилин розпочався артилерійський обстріл противника. Один з вибухів від снарядів розірвався лівіше позиції контрольно-пропускного пункту на відстані приблизно дванадцяти метрів в наслідок чого солдат ОСОБА_2 отримав поранення (Вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого передпліччя з відкритим вогнепальним переломом верхньої третини обох кісток передпліччя. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин середньої третини правого стегна). З метою укриття від обстрілу солдат ОСОБА_1 перемістився до сховища, яке знаходилося не подалік КПП (на відстані 25м). Після закінчення обстрілу солдат ОСОБА_3 перемістився до другого сховища, д е перебували інші військовослужбовці. Там він помітив старшого солдата ОСОБА_4 , старшого солдата ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_6 , який був поранений (отримав вибухову травму. Ізольоване вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівої надлопаткової ділянки з наявністю стороннього тіла (металевий уламок). В сховищі солдату ОСОБА_1 лікарем була надана перша медична допомога та в подальшому поранених було госпіталізовано до МКЛ м. Лисичанськ. Крім того комісією встановлено, що заходи безпеки солдатом ОСОБА_1 дотримувались, заходи індивідуального захисту ним використовувалися. Даний випадок з ним стався в наслідок протиправних дій інших осіб, у ході бойових дії при обороні міста Рубіжне, під час артилерійського обстрілу силами РФ по позиціям наших підрозділів.
Відповідно до довідки №29 ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Сумській області» від 21.03.2023, ОСОБА_1 має наслідки вогнепального уламкового наскрізного поранення (05.04 202 2) відкритого перелому кісток верхніми третини передпліччя зі зміщенням (операції 05.04.2022, 10.04.2022, 21.04.2022, 07.05.2022, 12.05.2022. 19.05.2022) у вигляді консолідованого перелому кісток середньої третини правого передпліччя і наявністю металевої конструкції, післятравматичної контрактури правого ліктьового суглобу з порушення функції суглобу Ш ступеня, післятравматичної нейропатії правого серединного нерву з помірним порушенням функції правої верхньої кінцівки.
Поранення, пов`язане із захистом Батьківщини.
Представник позивача звернувся із адвокатським запитом від 18.12.2025 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 млн. грн., передбаченої Постановою КМУ № 153 від 11 лютого 2025 року.
Відповідачем надано відповідь від 05.01.2026 на адвокатський запит, в якій зазначено, що рішення щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди Військовою частиною НОМЕР_2 НГУ не ухвалювалось, ОСОБА_1 з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги не звертався до Військової частини НОМЕР_2 НГУ.
Інших документів до суду не надано.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
В силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон 2232-ХІІ).
Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
В подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Аналіз положень пункту 4 Постанови КМУ №153 дає підстави суду дійти висновку, що на одержання одноразової грошової винагороди в розмірі 1 млн. гривень за тривалість проходження служби в бойових умовах мають право військовослужбовці за наявності одночасно таких умов:
- які до набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року) у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX;
- проходять військову службу;
- брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року);
- строк участі в бойових діях в сукупності становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією Постановою (13.02.2025), або
- строк менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (13.02.2025) у зв`язку із наявністю у них, зокрема, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни.
З 30 липня 2025 року питання виплати одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови № 153 особам, які були прийняті на військову службу за контрактом під час дії воєнного стану з числа осіб, які проходили строкову військову службу, врегульовано Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 942 від 30 липня 2025 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» і з 30 липня 2025 року колишні строковики, які у період дії воєнного стану уклали контракт на проходження військової служби, та брали безпосередню участь у бойових діях строком не менше шести місяців підпадають під вказану виплату одноразової грошової допомоги.
Як встановлено судом, позивач перебував на строковій військовій службі в Національній гвардії України з 03.11.2021 у Військовій частині НОМЕР_2 з 04.11.2021 по 27.12.2022, переміщений для подальшого проходження служби до Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) Національної гвардії України, 27 грудня 2022 року
З початку оголошення воєнного стану 24.02.2022 у складі Військової частини НОМЕР_2 приймав безпосередню участь у бойових діях.
Проте, з урахуванням співставлення та аналізу документів наданих позивачем до матеріалами справи, судом встановлено, що позивач станом на 24.02.2022 вже перебував на строковій військовій службі в НГУ та в подальшому контракт на проходження військової служби не укладав.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, слідує, що позивач був призваний на військову службу у віці до 25 років до введення воєнного стану Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX», що виключає одну із основних умов одержання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, яка передбачена Постанови КМУ №153, та є підставою стверджувати про відсутність протиправної бездіяльності відповідача, в частині заявлених позивачем позовних вимог.
Суд звертає увагу, що метою прийняття Постанови №153 є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Мотивом визначених заходів є саме залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом, що реалізується шляхом створення додаткових фінансових стимулів та забезпечення відповідного матеріального підґрунтя для підвищення престижу служби. При цьому, йдеться про застосування механізмів, спрямованих на формування належної мотивації для потенційних військовослужбовців у віці до 25 років.
При цьому, судом встановлено, що позивач із рапортом до командира Військової частини НОМЕР_2 НГУ про виплату одноразовою грошової допомоги за тривалість проходження Військової служби в бойових умовах, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 не звертався.
Ураховуючи встановлені судом обставини та те, що саме до повноважень відповідача віднесено подання висновку щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні допомоги, доказів оскарження протиправності Військової частини про невключення до наказу командира військової частини про виплату одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах позивачем не надано.
З огляду на наведене, на підставі доказів, що містяться у матеріалах справи, суд зазначає, що на час розгляду справи не встановлено порушене право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №153, оскільки ним не було дотримано визначеної процедури звернення щодо її виплати, а саме не подано до свого безпосереднього командира рапорту про її виплату з усіма необхідними документами.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року у справі №826/5982/18.
За результатами розгляду справи суд не встановив факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.
З огляду на висновок суду про правомірність дій відповідача, не підлягають задоволенню також похідні вимоги про зобов`язання військової частини здійснити виплату одноразової грошової винагороди позивачу у розмірі один мільйон гривень на підставі пункту 4 Постанови №153.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наведених фактичних обставин та правового врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.
Повний текст рішення складено та підписано 10 квітня 2026 року.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя В.В. Стойка