ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Макаренко І.О., Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Справа № 761/45452/23 

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді Епель О.В., 
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І., 
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1 

до Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови та закриття справи 
про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В :
Історія справи.
1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач), в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ №7976250 від 20.10.2023, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, винесену 20 жовтня 2023 року інспектором 1 батальйону 6 роти взводу патрульної поліції в місті Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Колісник Лесею Олександрівною про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на відсутність належних і допустимих доказів вчинення нею правопорушення, за яке її було притягнуто до адміністративної відповідальності, як і не надано доказів щодо способу використання та закріплення приладу TruCam № ТС000340.
Також Позивачка посилалася на порушення інспекторами поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
2. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а надані докази не підтверджують законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови.
3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, стверджуючи, що суд першої інстанції помилково не дочекався надходження відзиву на позовну заяву, чим порушив норми процесуального права та не дотримався принципу змагальності. 
Також Апелянт зазначає, що вчинене Позивачкою правопорушення зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості TruCam № ТС000340, посилання на який наявне у постанові та додавалося до відзиву на позовну заяву. Крім того, на переконання Апелянта, доводи Позивачки про порушення процедури та строку розгляду справи не підтверджені належними і допустимими доказами.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції у цій справі прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2024 та від 11.07.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.03.2024 року Інспектором Управління патрульної поліції у Чернігівській області капралом поліції Вороною Катериною Сергіївною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1708551 від 21.03.2024 р., якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Згідно фабули постанови, 21.03.2024 року о 10 год. 40 хв. в м. Чернігів, дорога Р56 7 км, водій керував ТЗ в Чернігівській області а/д Р-56 Чернігів - Пакуль - КПП Славутич 7 км, на ділянці дороги, що позначена д.з. 5.49 на білому фоні, рухався зі швидкістю 77 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год. Зафіксовано приладом TRUСАМ LТІ 20/20 ТС000308, чим порушив п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах /т.1 а.с. 13/.
8. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 14 Закону № 580-VIII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
У п.п. 8.1, 8.2 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.
Пунктом 8.4 ПДР України передбачено, що дорожні знаки(додаток 1) поділяються на групи:
а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;
б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;
в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;
ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;
д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;
е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
Згідно розділу 33 ПДР України, дорожній знак 5.49 означає "Початок населеного пункту". Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до частин першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 122 цього Кодексу.
Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.
У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).
Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду апеляційної інстанції.
9. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів прийти до правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст.ст. 73, 74 КАС України. 
10. Переглядаючи рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів Апелянта, колегія суддів зазначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі ( ч. 2 ст. 77 КАС України).
11. Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2024 судом першої інстанції було відкрито провадження у цій справі, надано Відповідачу строк на подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження. Також Відповідачу роз`яснено приписи ч. 2 ст. 77 КАС України. І лише 25.11.2024 копія зазначеної вище ухвали та копія позовної заяви були направлені судом за адресою Відповідача. Однак, у матеріалах справи відсутні докази, які дозволили б колегії суддів встановити доту вручення поштового відправлення Відповідачу, а відтак і строк на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2024.
12. Разом з тим, не встановивши дату отримання Департаментом патрульної поліції зазначеної вище ухвали, суд першої інстанції 18.12.2024 ухвалив оскаржуване рішення.
13. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що 20.12.2024 Департаментом патрульної поліції було надано відзив на адміністративний позов та відповідні докази, зокрема: відеозапис та роздруківка з приладу TruCam.
14. Так, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що з відеозапису та фото з приладу TruCam (серійний номер ТС000340) вбачається, що автомобіль Tesla Model X номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 79 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості руху в населених пунктах згідно ПДР більш, ніж на 20 км/год. На відео та фото також видно, як червона позначка фіксується на автомобілі Позивачки, тобто вимірює швидкість саме цього автомобіля. 
15. При цьому, колегія суддів зазначає, що безпосередньо у спірній постанові сержант поліції Колісник Л.О. зазначила, що швидкість руху вимірювалася зазначеним вище приладом.
16. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо-регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26894, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 26.12.2022, яке чинне до 26.12.2023, TruCam (серійний номер ТС000340) станом на час виникнення спірних правовідносин був придатним до застосування.
17. Отже, Відповідачем були подані до суду докази, які підтверджують факт перевищення ОСОБА_1 швидкості руху більше, ніж на 20 км/год.
18. Разом з тим, однією з підстав позову є також недотримання інспекторами порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що Апелянт у скарзі також заперечує.
19. Зокрема, як зазначала Позивачка, її не було ознайомлено з доказами, які підтверджують вчинення нею адміністративного правопорушення, а окрім того, акцентує увагу на тому, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підписана не посадовою особою, яка здійснила зупинку транспортного засобу та розпочала розгляд справи - інспектором, який відбирав пояснення у Петріщевої І.В. та розглядав клопотання про відкладення розгляду справи, а іншою особою - Колісник Л.О., яка не розглядала справу спочатку. 
20. Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що Апелянт ані у суді першої, ані апеляційної інстанції не надав належних і допустимих доказів, які дозволяли б колегії суддів прийти до висновку про дотримання представниками поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позаяк, додаток до постанови 475935 - відеозапис з бодікамери, у матеріалах справи відсутній. 
21. Принагідно, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
22. Суб`єкт владних повноважень повинен подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
23. Втім, у межах цієї справи № 761/45452/23 Відповідач не виконав покладений на нього обов`язок доказування правомірності свого рішення, оскільки не надав жодних належних і допустимих доказів, які дозволили б колегії суддів стверджувати про дотримання ним процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема щодо роз`яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та забезпечення її права знайомитися з матеріалами справи. Обмеження права на ознайомлення з доказами вчення адміністративного правопорушення є істотним процедурним порушенням, яке є самостійною підставою для скасування спірної постанови.
24. Доводи Апелянта про те, що ознайомлення з матеріалами справи є правом ОСОБА_1 , а не обов`язком, колегія суддів вважає неаргументованими, оскільки на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок забезпечити можливість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, реалізувати таке право. 
25. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
26. Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
27. Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову в цій справі. Втім, суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неповного встановлення обставин цієї справи та невідповідності висновків суду дійсним обставинам цієї справи, а тому колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції частково, та зміни рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року в мотивувальній частині з урахуванням висновків, викладених у цій постанові суду.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року змінити в мотивувальній частині з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові суду.
В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена.
Судове рішення виготовлено 20 квітня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карушова

Є.І. Мєзєнцев